Справа № 520/8177/22
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
07 грудня 2022 року № 520/8177/22
Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 яка полягає у не внесенні до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 від 07.02.2022 № ФХ-125670, яка видана на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 по справі №520/17053/21, відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби (65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), та премії (35% від посадового окладу) відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та рішення Міністра оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612, та відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук (15% від посадового окладу) та вчене звання доцент (25% від посадового окладу) відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України Про вищу освіту.

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01.01.2021, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612 з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 по справі №520/17053/21, із зазначенням відомостей: про розмір посадового окладу - 10530,00 грн.; окладу за військове звання (полковник) - 1820,00 грн.; надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за військове звання) - 6175,00 грн.; надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) - 12041,25 грн.; надбавки на службу в умовах режимних обмежень (15% посадового окладу) - 1579,50 грн.; надбавки за науковий ступінь (15 посадового окладу) - 1579,50 грн. та надбавки за вчене звання (25% посадового окладу) - 2632,50 грн. відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України Про вишу освіту; та премії (35% посадового окладу) - 3685,50 грн, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 основного розміру його пенсії.

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вищевказаному та дослідивши надані матеріали справи, суд встановив, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України , є пенсіонером, на обліку перебуває у ГУ ПФУ в Харківській області.

Суд вказує, що частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Частинами 1, 2, 3 статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процитована норма статті 43 Закону № 2262-ХІІ міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ч. 1 ст. 63 Закону №2262-ХІІ, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (ч. 4 ст. 63 Закону № 2262- ХІІ).

Право позивача на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 відомостей про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021р. за статтею 7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік", та як наслідок право позивача на перерахунок пенсії з 01.02.2021 року, вже встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 по справі №520/17053/21, яке набрало законної сили.

В свою чергу, спірним у розглядуваній справі є саме зміст (складові та їх розміри) довідки виданої відповідачем про грошове забезпечення позивача за нормами чинними станом на 01.01.2021 на виконання зазначеного рішення суду, від 07.02.2022 № ФХ-125670.

Також суд зазначає, що приписами Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п. 2 постанови). Відповідно до п. 5 зазначеної постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

установлювати:

посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1-11 за аналогічними посадами;

посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не. передбачені цією постановою, на 1-5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника;

надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;

здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Відповідно до п.1 та п.2 Розділу VI Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Крім того, розділом VI Порядку № 260 передбачено виплату надбавки за особливості проходження служби.

Пунктом 2 зазначеного розділу наказу передбачено, що розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

Оскільки Кабінет Міністрів України у вказаній вище постанові делегував право визначати розміри посадових окладів, надбавок за особливості проходження служби військовослужбовцям та здійснювати преміювання військовослужбовців, зокрема, Міністру оборони України, то наказ останнього є підставою для проведення перерахунку пенсій відповідним категоріям військовослужбовців у зв`язку з тим, що змінює розмір одної зі складових грошового забезпечення цих осіб.

Телеграмою Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612 до всіх військових частин було направлено рішення Міністра оборони України, відповідно до якого військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту України було встановлено: з 01.01.2021 надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, встановлені премії в залежності від тарифного розряду в мінімальному розмірі від 35% посадового окладу (у розмірах визначених в додатку до наведеної телеграми) на 2021 рік.

Положення наведених нормативно-правових актів є чинними станом на 01.01.2021, та підлягають обов`язковому застосуванню відповідачем.

Таким чином, на думку суду, у відповідача не має жодних правових підстав під час складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача станом на 01.01.2021 за посадою, яку він обіймав перед звільненням встановлювати йому розмір надбавки за особливості проходження служби менше аніж 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Крім цього, пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (у відновленій редакції у зв`язку з набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 з 05.03.2019 року) визначено.

Для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок; інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що надбавка за особливості проходження служби є чинною, не є скасованою на момент виникнення права на перерахунок пенсії за посадою яку обіймав позивач перед звільненням, у відповідача не має жодних правових підстав під час складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача станом на 01.01.2021, не зазначати відомості про таку надбавку.

Крім того у відповідача не має законних підстав встановлювати йому розмір надбавки за особливості проходження служби менше аніж 65% (від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років).

Також, відповідно до п. 5 постанови КМУ №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Відповідно до п.1,2 розділу XVI Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Телеграмою Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612 до всіх військових частин було направлено рішення Міністра оборони України, відповідно до якого військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту України було встановлено: з 01.01.2021 надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, встановлені премії в залежності від тарифного розряду в мінімальному розмірі від 35% посадового окладу (у розмірах визначених в додатку до наведеної телеграми) на 2021 рік.

Положення наведених нормативно-правових актів є чинними станом на 01.01:2021, та підлягають обов`язковому застосуванню відповідачем.

Таким чином, суд робить висновок, що у відповідача не має жодних правових підстав під час складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, станом на 01.01.2021 за посадою, яку він обіймав перед звільненням встановлювати йому розмір премії менше аніж 35% від посадового окладу.

Право позивача на отримання доплати за науковий ступінь кандидат наук в розмірі 15% від посадового окладу, та доплати за вчене звання в розмірі 25 % від посадового окладу з урахуванням положення Ч.2.СШ.59 Закону України "Про вищу освіту", вже було встановлено раніше рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року по справі № 520/15758/21, яке набрало законної сили 27.11.2021 року.

Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України "Про вишу освіту" законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України "Про освіту", "Про наукову і науково-технічну діяльність", цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про вишу освіту" вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до п. 4 ст. 23 Закону України "Про вищу освіту" державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання) та особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково - педагогічних працівників. В той же час основним нормативно - правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України "Про вищу освіту".

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Отже, вказаним нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання без відносно до того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи просто вищим навчальним закладом.

Харківський національний університет Повітряних Сил ім. І. Кожедуба, в якому позивач проходив військову службу, є закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання, а тому матеріальне забезпечення працівника такого закладу має здійснюватися з урахуванням вимог, в тому числі, статті 59 Закону України "Про вищу освіту".

Як вбачається з матеріалів справи, при виході на пенсію позивач, мав соціальні гарантії як науково - педагогічний працівник навчального закладу вищої освіти зі специфічними умовами навчання на однакових умовах разом із науково-педагогічними працівниками навчальних закладів вищої освіти цивільних вузів.

На момент видачі довідки від 07.02.2022 № ФХ-125670 та на момент звернення позивача, Закон України «Про вищу освіту», та постанова КМУ №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» передбачає виплату доплати за науковий ступінь кандидата наук в розмірі 15% від посадового окладу та вчене звання доцент - 25% від посадового окладу.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір доплат за рахунок власних надходжень.

Тобто, вказані розміри були чітко визначені спеціальним законом.

Разом з тим, 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 21.02.2018 за№103) ця постанова набирає чинності з 01.03.2018, якою у пп.2, 3 п. 6 визначено, що:

доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем;

доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу.

Доплату за вчене звання у разі, коли особа займає посаду, що пов`язана з педагогічною або науковою діяльністю, і має вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), - у розмірі 5, професора - 10 відсотків посадового окладу.

З аналізу наведених норм права випливає те, що положення Постанови Кабінету Міністрів України №704 суперечать положенням Закону України «Про вищу освіту» (у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин).

Разом з цим до спірних правовідносин за участю позивача як до науково-педагогічного працівника вищого військового закладу зі специфічними умовами навчання мають застосовуватися норми Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 №1556-УІІ та, зокрема, встановлюватися доплати за науковий ступінь кандидат наук у розмірах не менше ніж 15% посадового окладу, а також за вчене звання доцент не менше 25% посадового окладу.

Те, що позивач с військовослужбовцем та на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не нівелює його право на отримання доплат за науковий ступінь та за вчене звання в розмірі, що встановлений статтею 59 "Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 №1556-VII.

Суд звертає увагу на те, що по відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання саме Закон України "Про вищу освіту" є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Правила визначення доплат за науковий ступінь та за вчене звання, що встановлені пп. 2, 3 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, в той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах, така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 №1556-VII.

Також встановлення науково-педагогічним працівникам в залежності від виду навчального закладу різних розмірів наукових доплат за науковий ступінь та вчене звання слід розглядати як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які маючи відповідні наукові ступені та звання, та працюючи в закладах освіти зі специфічними умовами навчання, сфера діяльності яких врегульована Законом України "Про вищу освіту", отримують доплати в менших розмірів ніж працівники освіти, які працюють в вищий навчальних закладах освіти.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням наведеного висновку, варто звернути увагу на те, що подолання суперечностей між законом та нормативно-правовим актом, виданим Урядом (ієрархічна колізія) за загальним правилом відбувається шляхом застосування норм, що закріплюються в нормативно-правових актах, які мають більш високу юридичну силу. Тобто, подолання колізії нормативно-правових актів можливо не лише шляхом приведення нормативно-правового акта нижчого рівня у відповідність акту вищого рівня.

Зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч. З ст. 7).

За таких обставин, вирішуючи питання про розмір доплат за вчене звання та науковий ступінь та подолання колізії нормативно-правових актів, вважаю за необхідне застосувати положення Закону України Про вищу освіту від 1 липня 2014 року №1556-УІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298 Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери (зі змінами), якими, в редакції чинній станом на час видачі довідки, передбачено виплату згадуваних доплат у розмірі 25% і 15% відповідно.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином під час складання оновленої довідки про грошове забезпечення позивача станом на 01.01.2021, відповідач зобов`язаний був застосувати до обчислення розміру надбавок за вчене звання та наукову ступінь положення ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», як нормативно-правового акту, що має вищу юридичну силу, проте протиправно це не зробив у зв`язку з чим бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, відтак, позовні вимоги в цій частині, на думку суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45)

Додаток 2 до Порядку № 45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою № 103 було викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнав протиправними та не чинними пункти 1,2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Оскільки зміни, внесені Постановою № 103, зокрема, до додатку 2 Порядку № 45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та не чинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція пункту 5 та додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін. ,

Зокрема, у довідці зазначаються найменування, сума і розмір у відсотках усіх щомісячних (які мають постійний характер) додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премія, що встановлені Кабінетом Міністрів України за відповідною посадою (посадами) на момент перерахунку пенсії та враховуються згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" для обчислення розміру пенсії, а також складові грошового забезпечення, з яких вони обчислюються.

Отже, оскаржувана довідка видана відповідачем від 07.02.2022 № ФХ-125670, не відповідає формі, додатку 2 до Порядку № 45, оскільки фактично не містить відомостей про надбавку за особливості проходження служби.

Враховуючи усі вищенаведені доводи, можна дійти висновку, що грошове забезпечення позивача за нормами чинними станом на 01.01.2021 повинно бути розраховано враховуючи наступні складові та розміри:Посадовий оклад 10530,00 грн.,Оклад за військовим званням (підполковник) 1820,00 грн.,Надбавка за вислугу років (50%) 6175,00 грн., Надбавка за особливості проходження служби (65%) 12041,25 грн.,Надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) 1579,50 грн., Надбавка за науковий ступінь (15%) 1579,50 грн., Надбавка за вчене звання (25%) 2632,50 грн.,Премія (35%) 3685,50грн. ВСЬОГО для обчислення пенсії за нормами чинними станом на 01.01.2021: 40 043,25 грн.

Тобто загальний розмір грошового забезпечення позивача обчислений за нормами чинними станом на 01.01.2021, повинен складати 40 043,25 грн., а не 22210,50 грн., як помилково визначено відповідачем.

Тобто відповідач - суб`єкт владних повноважень, основне завдання якого усіма засобами сприяти реалізації права на перерахунок пенсії позивачу, фактично позбавив позивача частини його власності у вигляді суми перерахованої пенсії.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьев проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що оскаржувана довідка від 07.02.2022 № ФХ-125670 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 року вже видана, а спірні правовідносини, які розглядаються безпосередньо охоплюють саме зміст такої довідки щодо складу та розміру додаткових видів грошового забезпечення, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню саме шляхом зобов`язання відповідача виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01.01.2021, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612 з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 по справі №520/17053/21, із зазначенням відомостей: про розмір посадового окладу - 10530,00 грн.; окладу за військове звання (полковник) - 1820,00 грн.; надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за військове звання) - 6175,00 грн.; надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) - 12041,25 грн.; надбавки на службу в умовах режимних обмежень (15% посадового окладу) - 1579,50 грн.; надбавки за науковий ступінь (15 посадового окладу) - 1579,50 грн. та надбавки за вчене звання (25% посадового окладу) - 2632,50 грн. відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту»; та премії (35% посадового окладу) - 3685,50 грн., для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 основного розміру його пенсії.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 яка полягає у не внесенні до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 від 07.02.2022 № ФХ-125670, яка видана на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 по справі №520/17053/21, відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби (65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), та премії (35% від посадового окладу) відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та рішення Міністра оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612, та відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук (15% від посадового окладу) та вчене звання доцент (25% від посадового окладу) відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України Про вищу освіту.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01.01.2021, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612 з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 по справі №520/17053/21, із зазначенням відомостей: про розмір посадового окладу - 10530,00 грн.; окладу за військове звання (полковник) - 1820,00 грн.; надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за військове звання) - 6175,00 грн.; надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) - 12041,25 грн.; надбавки на службу в умовах режимних обмежень (15% посадового окладу) - 1579,50 грн.; надбавки за науковий ступінь (15 посадового окладу) - 1579,50 грн. та надбавки за вчене звання (25% посадового окладу) - 2632,50 грн. відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України Про вишу освіту та премії (35% посадового окладу) - 3685,50 грн, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 основного розміру його пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятьсот дев`яносто дві) грн.40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.