Справа № 711/4361/22
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/4361/22
Номер провадження № 2-а/711/53/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Позарецької С.М.,

при секретарі - Щокань В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача

за довіреністю Коваленко А.П.

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, поліцейського СРПП №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Синичука Вадима Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, поліцейського СРПП №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Синичука В.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.08.2022р. складена постанова серія БАБ №790119 про накладення на нього стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови, вказано, що позивач керував транспортним засобом Subaru Outback н/з НОМЕР_1 без права керування транспортним засобом, за що передбачена адмінвідповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Вказану постанову позивач отримав рекомендованим листом 22.08.2022р. Вважає, що постанова підлягає до скасування, оскільки відповідно до посвідчення подія, яке видане 07.09.2001р., він має право керування транспортними засобами категорія «В».

Транспортний засіб Subaru Outback є легковим транспортним засобом, вага якого не перевищує 3500кг і кількість сидячих місць не перевищує восьми, а тому вважає, що має право керування таким транспортним засобом.

Крім того, позивач зазначає, що у положеннях ст.ст. 9, 251, 268, 126, 283 КУпАП, п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005р., ЗУ «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України, постанові КМУ №340 від 08.05.1993р., якою затверджено Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, ст. 62 Конституції України, - визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема з метою запобігти безпідставному (необгрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Таким чином, позивач просить суд, - скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про адмінправопорушення, серія БАБ №790119 від 08.08.2022р. і закрити провадження по справі.

Ухвалою суду від 08.09.2022р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду по суті.

Відповідачем ГУ НП в Черкаській області через представника подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову, оскільки постанова від 08.08.2022р., яка в винесена щодо ОСОБА_1 відповідає нормам чинного законодавства. Під час перевірки поліцейським документів ОСОБА_1 , у останнього були відсутні документи, які б давали право керування транспортним засобом.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Спочатку він вказував на те, що йому не зрозуміло, чому до нього застосовано ч.2 ст. 126 КУпАП, а не ч.1 цієї статті. Дійсно, 08.08.2022р. він був зупинений працівниками поліції, які його запитали, чи є в нього документи, що дають право керування ТЗ, на що він повідомив, що немає. Чи знайомився він з документами на місці зупинки, він не пам`ятає, але нічого не підписував. Крім того, підтвердив той факт, що у нього не було посвідчення водія; він нічим не підтвердив, що має категорію «В» для керування автомобілем Subaru Outback. Повідомив, що посвідчення водія було вилучене ще 7 років тому.

В наступному судовому засіданні позивач ОСОБА_1 змінив свої пояснення і зазначив, що він не керував транспортним засобом, а керувала інша особа, яку він не пам`ятає. Транспортний засіб Subaru Outback належить його дружині на підставі свідоцтва НОМЕР_2 .

В судовому засіданні відповідач поліцейський Синичук В.О. просив відмовити у задоволенні позову, який є безпідставним та необгрунтованим. Зазначив, що ОСОБА_1 був зупинений, оскільки він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, про що відносно нього було складено протокол за ст. 130 КУпАП. Крім того, він не мав при собі документів, що дають право керування ТЗ, нічого пояснити не зміг. Безпосередньо він перевіряв у ОСОБА_1 документи і за базою даних поліції було встановлено, що він не має права керування ТЗ, оскільки посвідчення водія було в нього вилучене ще 7 років тому. Відзив на позов подано не було.

В судовому засіданні представник відповідача ГУ НП в Черкаській області за довіреністю Коваленко А.П. також просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву, оскільки він є необгрунтованим. Зазначила, що 08.08.2022р. ОСОБА_1 , який керував автомобілем, на блокпосту було зупинено працівниками поліції з ознаками сп`яніння. На вимогу надати документи щодо права керування ТЗ, він відмовився, як і відмовився від проходження медогляду на стан сп`яніння, про що був складений відповідний протокол. Крім того, встановлено, що він не має права керування транспортним засобом, оскільки документи, які дають право керування транспортним засобом, він не надав, про що була винесена постанова. Оскільки на місці отримати постанову позивач відмовився, то вона була йому направлена рекомендованим листом 22.08.2022р. Постанова від 08.08.2022р. є законною, його дії кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, переглянувши наданий відповідачем відеозапис, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно - правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2022р. близько 21-10 на а/д Н16,41км Черкаси-Сміла-Умань, як водій, керував транспортним засобом Subаru Outback н/з НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, тобто без права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а) Правила дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Про зазначене поліцейським СРПП ВПП №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області Синичук В.О. складено та оформлено постанову серія БАБ №790119. Крім того, цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400грн. Від отримання постанови ОСОБА_1 відмовився, про що вказано у постанові та підтверджено під час судового розгляду справи.

Вказану постанову направлено рекомендованим листом ОСОБА_1 , про що свідчить фіскальний чек від 11.08.2022р. та вручено останньому 22.08.2022р. Встановлено, що 02.09.2022р. позивачем направлено до суду позовну заяву, про що свідчить поштове відправлення; позовна заява надійшла до суду 05.09.2022р.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущені строки звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до п.2.1 а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, - посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8 ч.1 статті 23 Закону «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року. А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність, зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 2 ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

До того ж, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатами розгляду справи суд вважає, що постанова поліцейського Синичук В.О. від 08.08.2022р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП не підлягає до скасування, оскільки винесена законно та з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідно і немає підстав для закриття провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 .

Так, під час розгляду адміністративної справи в порядку адміністративного судочинства, позивач в судовому засіданні зазначив, що він дійсно на вимогу працівника поліції не надав останньому документи, які дають право керування транспортним засобом (посвідчення водія) категорії «В», оскільки відповідне посвідчення вилучене у нього ще сім років тому.

Дані обставини також підтверджуються інформацією, наданою Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Черкаській області від 15.09.2022р. про те, що згідно наявних обліків, посвідчення водія НОМЕР_3 , яке було видане ОСОБА_1 07.09.2001р., - вилучене. Також про ці обставини свідчить реєстраційна картка «Пошук посвідчення водія ГСЦ».

Таким чином, на думку суду, ОСОБА_1 , керуючи 08.08.2022р. транспортним засобом при зазначених вище обставинах, не мав права керування транспортними засобами, в т.ч. і автомобілем Subaru Outback н/з НОМЕР_1 (категорія «В»), оскільки відповідні документи були в нього вилучені задовго до події, що визнається і самим позивачем. В даному випадку безпідставними є доводи позивача і про те, що органами Національної поліції невірно кваліфіковані його дії за ч.2 ст.126, а не за ч.1 ст. 126 КУпАП. При цьому, слід зазначити, що за нормами ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення особою правопорушення, а саме, - за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки відповідні документи. Судом же встановлено, що ОСОБА_1 взагалі не мав відповідних документів, оскільки вони в нього були вилучені компетентними органами.

Крім того, слід зазначити, що у позовній заяві позивач не вказав, в чому саме полягає незаконність постанови від 08.08.2022р. До того ж під час розгляду даної адміністративної справи позивач кілька разів змінював свої пояснення щодо незаконності, як на його думку, постанови, за якою його притягнуто до адмінвідповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, що суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Так, доводи позивача про те, що не він керував транспортним засобом при подіях 08.08.2022р., що вказані у постанові, а керувала інша особа, яку він не пам`ятає, - не знайшли свого підтвердження, а навпаки спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами, зокарема і, - даними постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 02.08.2022р. та постанови Черкаського апеляційного суду від 19.10.2022р. (справа №707/1871/22) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 08.08.2022р. о 21-10 на а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань 41км адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за те, що саме він при вказаних обставинах керував автомобілем Subaru Outback н/з НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Дані обставини є доведеними, судові рішення є такими, що набрали законної сили, а тому встановлені обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є доведеними у сукупності належними, допустимими та переконливими доказами. Також слід зазначити, що працівник поліції ОСОБА_2 діяв відповідно до вимог чинного законодавства, при умові, що позивач не вказує на жодні обставини протилежного; стягнення та розмір стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 , відповідає санкції, передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП.

Отже, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.268 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 01.12.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька