Справа № 213/1774/22
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1774/22
Номер провадження 2-а/213/26/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Демченко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 14, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №213/1774/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі провідного фахівця відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюк Любомира Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

за відсутності учасників справи,

В С Т А Н О В И В:

16.08.2022 до суду надійшла вищезазначена позовна заява.

Як на підставу позову позивач посилається на те, що уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті 28.12.2021 рокуу відношенні нього винесено постанову ВМ №00004848 від 28.12.2021 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Підставою для винесення постанови стало допущення ним руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України.

Зазначає, що вказану постанову він отримав 08.02.2022 засобами поштового зв`язку, після чого двічі звертався до суду з позовом про скасування цієї постанови, але оскільки суддею позов йому двічі повертався, просив врахувати цю обставину, а також продовження дії в країні воєнного стану, і вважати причини пропуску строку для оскарження постанови поважними.

Із постановою позивач не погоджується, але з метою запобігання накладення арештів на його майно, кошти, або встановлення інших обмежень та можливості працювати, він того ж дня 08.02.2022 штраф сплатив, незважаючи на що на його банківські рахунки 11.02.2022 державним виконавцем було накладено арешт. Після сплати штрафу виконавче було завершено, арешт з коштів знято.

Вважає, що постанову у відношенні нього винесено незаконно, насамперед тому, що він є власником вказаного транспортного засобу, але не був на момент складення протоколу його користувачем, оскільки на підставі договору № 07-ТП/20 від 27.12.2019 року «Про надання транспортних послуг», укладеного ним з ТОВ «НАДЄЖДА Л», він зобов`язався здійснювати перевезення вантажів останнього на платній основі. Вказує, що із товарно-транспортних накладних видно, що водієм є інша особа, яка здійснювала перевезення, і яка є належним користувачем.

До того ж, при перевезенні вантажу на вказаному автомобілі 28.12.2021 року, перевищення вагових параметрів автомобіля були відсутні, навпаки, при вантажопід`ємності автомобіля 18000 кг, він перевозив 17692 кг, тобто залишався запас навантаження у 308 кг.

Крім того, позивач вказує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, оскільки в ній не вказано дату і час фіксації вимірювання ваги, смугу та напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, категорію, тип, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні, суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці дороги.

Просив врахувати, що посадовими особами Уктрансбезпеки не було складено акт про перевищення т.з. нормативних габаритних або вагових параметрів відповідно до пунктів 30-31 Порядку № 1007/1207.

Тому позивач просить поновити йому строк для звернення з позовом до суду, визнати постанову протиправною і скасувати її, а оскільки штраф у розмірі 17000 грн. ним було сплачено, просить стягнути з відповідача вказану суму, як незаконно отриману.

Ухвалою від 18.08.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач подав відзив на позов та клопотання про поновлення строку на його подання. Свої заперечення обґрунтував тим, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови, про наявність якої він був проінформований своєчасно, заява позивача про поновлення процесуального строку відсутня. Просив залишити позовну заяву без розгляду з підстав, зазначених в п.5 ст.240 КАС України.

Також Відповідач не погоджується із тим, що Позивач не є належним користувачем, оскільки невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення, викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

Щодо правомірності дій посадової особи при ухваленні постанови про адмінправопорушення, Відповідач зазначає, що постанова ВМ №00004848 від 28.12.2021 у відношенні ОСОБА_1 містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП, пунктом 17 Порядку № 1174, Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, і відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП. Зокрема, постанова містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді зазначення конкретних вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги. Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем, які використовувались Відповідачем при розгляді справи про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідач зазначив, що у оскаржуваній постанові зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні показники, і що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого до відзиву додав копію сертифікату перевірки та сертифікату відповідності цих технічних засобів фіксації.

Як вважає Відповідач, висновки Позивача про невідповідність постанови Інструкції не заслуговують уваги, оскільки Інструкція містить вказівку лише на форму постанови, в той час як вимоги щодо змісту постанови встановлені нормами КУпАП та Порядком №1174, тому постанова, яка оскаржується Позивачем, за своїм змістом повністю відповідає вимогам вищезазначених нормативно-правових актів, містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Відповідача було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо доказування Позивачем ваги вантажу товарно-транспортною накладною, Відповідач зазначає, що вона не є первинним документом, який підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, і не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу, тому посилання Позивача на цей документ, який начебто виключає перевантаження транспортних засобів, просить вважати необґрунтованими.

Крім того зауважує, що перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Відповідач стверджує, що фактично зафіксоване перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу становило 15023 кг замість дозволених 11000 кг, і навів розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одиночну вісь, якій дорівнює 14,7 %. Тобто, вважає, що уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Тому у разі незалишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.5 ст.240 КАС України, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Після отримання відзиву позивач 02.12.2022 року надав відповідь на відзив, в яких просить врахувати поважність причин пропуску ним строку звернення до суду, оскільки після отримання 08.02.2022 року спірної постанови він вже не вперше подає цей позов. Також просив врахувати, що у день вчинення правопорушення автомобіль VOLVО FL7, державний номерний знак НОМЕР_1 знаходився у користуванні іншої особи ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди № 6 від 02.03.2020 року, і який у відповідності до Порядку № 1197 мав внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача. Зазначив, що невиконання ним цього обов`язку не є підставою для притягнення до адмінвідповідальності власника транспортного засобу. Просив поновити строк для подання відповіді на відзив, посилаючись на необхідність значного часу для збору доказів, що ускладнюється введенням в Україні воєнного часу. Позов просив задовольнити.

Належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань від них не надходило.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі поданих ними доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.205 КАС України.

У зв`язку із розглядом справи за відсутністю сторін, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд не знаходить підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку для звернення до суду з цим позовом, оскільки дійсно позивач двічі звертався до суду з позовною заявою про скасування постанови ВМ №00004848 від 28.12.2021 року, яка суддею залишалася без руху з наступним поверненням позивачу. Останню ухвалу про повернення позову від 18.07.2022 року позивачем отримано 25 липня 2022 року, а тому з огляду на те, що з 24.02.2022 року в Україні введено і в наступному продовжено воєнний стан, який триває до тепер,суд вважає причини пропуску позивачем строку поважними, задовольняє клопотання останнього про поновлення йому строку звернення з позовом до суду і розглядає справу по суті позовних вимог.

Водночас, суд не знаходить підстав для поновлення позивачу строку для подання відповіді на відзив з огляду на те, що згідно з матеріалами справи позивач 04 жовтня 2022 року просив відкласти розгляд справи для ознайомлення з відзивом і складання відповіді на нього. Однак, з матеріалами справи (в тому числі із відзивом) ознайомився лише 09.11.2022 року, відповідь на відзив подав до суду і направив на адресу відповідача 02 грудня 2022 року, тобто після спливу встановленого законом строку. При цьому, суд не погоджується з позивачем, що він потребував значного часу для збору доказів в зв`язку з великим обсягом матеріалів, які необхідно було ретельно опрацювати, оскільки крім копій ухвал про залишення без руху і повернення позовів, які позивач надає як докази своєчасного звернення до суду з даним позовом, ним для підтвердження доказів по суті спору надано лише копію договору оренди транспортного засобу з ФОП ОСОБА_2 , акту прийому-передачі до вказаного договору та акту повернення автомобіля з оренди. Суд вважає, що ці документи знаходяться у самого позивача, а тому не потребують значного часу для виготовлення з них копій і надання їх суду, навіть в умовах воєнного стану.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив, з врахуванням тривалого строку знаходження справи в провадженні суду, вважає за можливе розглянути справу за відсутності доказів отримання відповіді на відзив позивачем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами письмові докази, судом встановлені такі обставини. Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00004848 від 28.12.2021, винесеної провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації ОСОБА_3 , 28.12.2021 о 01.55 год. за адресою Н-23, км 2+998 Кіровоградська область, зафіксовано транспортний засіб VOLVО FL7, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 14,7 % (4.023 тон).

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Постанова підписана електронним підписом провідного фахівця ОСОБА_3 .

З даної постанови вбачається, що фіксування правопорушення було здійснено за допомогою технічних засобів Q-FREE HI ТRАС ТМU4 WІМ, 10022 (сертифікат перевірки типу UA.TR. 001 62-21 REV. 0).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником транспортного засобу VOLVО FL7, державний номерний знак НОМЕР_1 , вантажний фургон ізотермічний-С, маса якого без навантаження - 10860 кг, повна маса 18000 кг.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрований в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.08.2013 за № 0056154.

Основним видом діяльності позивача є КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт, крім того до видів діяльності внесено КВЕД 49.42 надання послуг перевезення речей (переїзду); КВЕД 52.49 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; КВЕД 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів.

27.12.2019 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Надежда Л» укладено договір №07-ТП/20 про надання транспортних послуг, 30.12.2019 укладено договір №10-ТП/20 на транспортно-експедиційне обслуговування.

Відповідно до акту надання послуг №783 від 27.12.2021 ФОП ОСОБА_1 на підставі вказаних договорів надав ТОВ «Надежда Л» транспортні та експедиційні послуги за маршрутом: Кривий Ріг Козятин - Житомир-Рівне.

Згідно з товарно-транспортними накладними від 27.12.2021 року за №№Р5665, Р8420, Р8422, Р8423, Р8424, Р8445 Позивач на транспортному засобі VOLVО FL7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення дріжджів та інших виробів, призначених для випікання хлібопродуктів, у кількості 793 кг, 126 кг, 091 кг, 796 кг, 140 кг, 4886 кг відповідно, загальною масою 6832 кг.

08.02.2022 позивачем сплачено штраф в розмірі 17000 грн. (квитанція 0.0..1 АТ «Приватбанк»).

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників станом на 15.02.2022 наявна інформація стосовно боржника ОСОБА_1 , номер виконавчого провадження 68610220, щодо стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до даних з автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 17.02.2022 відкрито виконавче провадження №68610220 стосовно боржника ОСОБА_1 , стягувачем в якому є: Державна служба України з безпеки та транспорті (Укртрансбезпека).

Викладеним фактам відповідають правовідносини, що витікають із права оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення особою, щодо якої її винесено, і регулюються нормами ст.ст. 287-289 КУпАП.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Постановою КМУ від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до п.п. 1, 4 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Основним із завдань Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з пп. 15, 27, 29 п.5 вказаного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає, а тому числі фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Пунктом 22.5.ПДР України, який згідно з оскаржуваною постановою порушив позивач, передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16т, строєні осі - понад 22т або фактичною масою понад 40т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18т, строєні осі - понад 24т або фактичною масою понад 44т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Щодо визначення особи, яка несе адміністративну відповідальність за ст.132-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди(найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Отже, за змістом Порядку № 1197, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований, тобто Позивача.

Як зазначено вище і підтверджено матеріалами справи, позивач є власником транспортного засобу VOLVО FL7, державний номерний знак НОМЕР_1 , вантажний фургон ізотермічний-С. Доказів того, що за його заявою до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача вищевказаного автомобіля позивачем суду не надано, тому суд вважає, що позивач є належною особою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Заперечення позивача про те, що не він здійснював перевезення вантажу під час складання постанови, суд вважає необґрунтованими і недоведеними, оскільки фактичні обставини події підтверджуються іншими доказами у справі, зокрема товарно-транспортними накладними, з яких видно, що саме позивач отримав під підпис вантаж для подальшого перевезення. Доказів перевезення вантажу 28.12.2021 року іншим водієм не надано. Факт укладення договору оренди транспортного засобу з іншою особою не є свідченням керування цією особою автомобілем.

При цьому позивач фактично є автомобільним перевізником у розумінні положень ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки саме він, як автомобільний перевізник здійснював перевезення вантажів на договірних умовах транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Як вбачається з постанови серії ВМ №00004848 від 28.12.2021 року, фіксування правопорушення було здійснено за допомогою технічного засобу Q-FREE HI ТRАС ТМU4 WІМ, 10022.

Щодо несправність та некоректну роботу технічних засобів.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про несправність та некоректну роботу технічних засобів, які застосовуються для автоматичного зважування, з огляду на постанови інших судів України по аналогічних справах, оскільки це є лише припущеннями позивача. Водночас, відповідачем надано докази перевірки цього засобу на відповідність (сертифікат перевірки типу UA.TR. 001 62-21 REV. 0 від 17.06.2021, чинний до 16.06.2031 та сертифікат відповідності від 10.09.2021). Тобто, технічний засіб відповідає вимогам ДСТУ, враховує гранично допустимі похибки при зважуванні.

Щодо невідповідності постанови вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затверджену наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512, суд зазначає наступне.

Згідно з п.3 розділу ІІ цієї Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Така постанова оформлюється відповідно до додатка 1.

При цьому Додаток 1 до Інструкції, на яку посилається позивач, не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб.

Вказане свідчить, що Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Тому суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності необхідного обсягу інформації в постанові про адміністративне правопорушення, оскільки в постанові, що оскаржується, зазначено найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, перенавантаження на одиночну вісь.

Отже, суд погоджується з відповідачем, що зміст спірної постанови відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Щодо відсутності Акту про перевищення транспортним засобом нормативно-габаритних або вагових параметрів, на який посилається Позивач як на одну із підстав протиправності винесеної у відношенні нього постанови, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207 (далі Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1007/1207, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю: визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансбезпеки щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Аналіз вищезазначеного порядку, зокрема пункту 4, дає підстави вважати, що посадові особи Укртрансбезпеки мають повноваження щодо складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів у разі проведення габаритно-вагового контролю відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, затвердженого Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879, дія якого (Порядку) не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах, а тільки на стаціонарних або пересувних пунктах.

Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (в редакції постанови КМУ від 16 червня 2021 р. № 623).

Пунктом другим вказаного Порядку визначено, що автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до п.12 автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Основними функціями системи є: створення метаданих, інформаційних файлів та їх передача телекомунікаційними мережами до інформаційно-телекомунікаційної системи для подальшого оброблення і зберігання (п.4). Згідно з п.14 Порядку, інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Щодо посилання позивача на вагу вантажу, який перевозився належним йому автомобілем VOLVО FL7, д.н.з. НОМЕР_1 ,саме 28.12.2021 року, і вага якого становила згідно з товарно-транспортними накладними 6832 кг, що виключає перевантаження транспортного засобу, суд вважає, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей.

Такої позиції дійшов Верховний Суд в постанові від 31.07.2019 у справі № 802/518/17-а, який зазначив, що товарно-транспортна накладна використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28.02.2019 р. у справі №805/3598/16-а.

Тобто, товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача, тому його посилання на те, що перевезення товару відповідно до товарно-транспортних накладних, з урахуванням ваги автомобіля та причепу, виключає перевантаження транспортних засобів, вважаємо необґрунтованими.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що з огляду на п.22.5 ПДР, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16.

Таким чином, суд вважає, що факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п.22.5 ПДР України, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст.9).

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас, відповідно до частини другої цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, викладених в позові, то з урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість постанови ВМ № 00005044 від 29.12.2021 року про адміністративне правопорушення у відношенні позивача та накладення на нього адміністративного стягнення в виді штрафу.

Приписами ч.1 ст.245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оскільки суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, він приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача понесених ним витрат на сплату штрафу у розмірі 17000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, відмовляючи у задоволенні позову, покладає їх на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,9,132-1 ч.2, 251, 280 КУпАП, ст. ст.6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 229 ч.4, 242-246, 255, 257, 262, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі провідного фахівця відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюк Любомира Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, місце знаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, .

Дата складення повного рішення суду - 05 грудня 2022 року.

Суддя В.В. Попов