Справа № 380/11630/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/11630/22 пров. № А/857/14155/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року, ухвалене суддею Гулкевич І.З. у порядку письмового провадження у справі №380/11630/22 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року позивач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернувся до суду з позовом до відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), у якому просив скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 04.08.2022 ВП № 69104859 про накладення штрафу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Обгрунтування апеляційної скарги зводяться до того, що поза увагою суду залишились доводи позивача про те, що виконавцем при винесенні оскаржувної постанови не було враховано, що пенсійним органом здійснено всі можливі дії, визначені чинними нормативно-правовими актами, якими встановлені повноваження та компетенція, для належного та повного виконання рішення суду.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 у справі №380/7852/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 26.03.2020 з врахуванням заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 26.03.2020 за весь період страхового стажу; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 840,80 грн судових витрат.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 апеляційну скаргу повернуто Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області.

18.06.2021 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/7852/20 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 26.03.2020 за весь період страхового стажу.

За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, 26.05.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тарабан О.О. відкрито виконавче провадження №69104859 з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду №380/7852/20, виданого 18.06.2021 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 26.03.2020 за весь період страхового стажу.

Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

23.06.2022 до відповідача надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вих. №1300-5305-8/52807 від 20.06.2022), у якому вказано, що на виконання рішення №380/7852/20 проведено перерахунок пенсії державному службовцю ОСОБА_1 з 26.03.2020. Однак, при перевірці виконання рішення суду було виявлено, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 07.09.2017 №9362/2/13-15 за період з травня 2016 року по серпень 2017 року та від 24.03.2020 №3777/1/10-44 за період з травня 2016 року по лютий 2020 року, які видані Головним управлінням Держпраці у Львівській області, містять розбіжності у сумах складових заробітної плати. Відділом перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення скеровано лист до управління контрольно-перевірочної роботи щодо проведення перевірки довідок про заробітну плату. Під час перевірки було виявлено, що при формуванні довідки про складові заробітної плати від 07.09.2017 №9362/2/13-15 за період з 01.05.2016 по 31.08.2017 не вірно відображені суми премії за вересень, жовтень 2016 року, суми грошової допомоги у червні, липні 2017 року, не відображені індексації сум заробітної плати за червень-серпень 2017 року; при формуванні довідки про складові заробітної плати від 24.03.2020 №3777/1/10-44 за період з 01.05.2016 по 29.02.2020 не відображена сума премії за вересень 2016 року. Рекомендовано надати нові довідки, а раніше видані довідки від 07.09.2017 №9362/2/13-15 та від 24.03.2020 №3777/1/10-44 вважати недійсними. 16.12.2021 Головне управління Держпраці у Львівській області надало нові довідку №17912/1/10-44 за період з 01.05.2016 по 29.02.2020. Головним управлінням 18.04.2022 здійснено запит до Головного управління Держпраці у Львівській області щодо видачі нової довідки за період роботи з 01.05.2016 по 31.08.2017, відповідно 26.04.2022 було надано нову довідку №3730/1/10-44. Виконання рішення суду №380/7852/20 призупинено, оскільки згідно акту позапланової перевірки від 14.12.2021 №2567/1 довідка про заробітну плату від 24.03.2020 №3777/1/10-44, яка була предметом розгляду, визнана недійсною. 29.04.2022 скеровано службову записку від 29.04.2022 №7303/53-16 до юридичного відділу з проханням звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення від 29.12.2020 №380/7852/20 за нововиявленими обставинами, оскільки в судовому рішенні не вказано з якої саме довідки проводити перерахунок пенсії.

13.07.2022 старшим державним виконавцем направлено вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про надання інформації в строк до 20.07.2022 про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 в справі №380/7852/20 тавжиті заходи вжиті, необхідні для виконання вищезазначеного судового рішення.

21.07.2022 до відповідача надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за вих. №1300-5305-8/63094 від 19.07.2022, аналогічний за змістом листу за вих. №1300-5305-8/52807 від 20.06.2022.

04.08.2022 старшиим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тарабан Оленою Олександрівною винесено постанову ВП №69104859 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штрафу за невиконання без поважних причин рішення у розмірі 5100 грн.

Позивач, вважаючи постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 04.08.2022 ВП №69104859 про накладення штрафу протиправною, звернувся до суду з вимогами про її скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з положеннями статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з положеннями статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 19 Закону №1404-VIII боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина 8 статті 19 Закону №1404-VIII).

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і спрямовано на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: 1. невиконання ним виконавчого документа (судового рішення); 2. відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму навності об`єктивних перешкод для виконання судового рішення.

Поважними в розумінні норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З матеріалів справи судом встановлено, що судовим рішенням, за невиконання якого державним виконавцем на відповідача накладено штраф, визначено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області зобов`язання провести перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 26.03.2020 за весь період страхового стажу.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що, Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на реалізацію якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Частиною 2 статті 6 КАС України та положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Таким чином, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

В обґрунтування поважності невиконання судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області покликається на наявність розбіжностей в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 07.09.2017 №9362/2/13-15 за період з травня 2016 року по серпень 2017 року та від 24.03.2020 №3777/1/10-44 за період з травня 2016 року по лютий 2020 року, які видані Головним управлінням Держпраці у Львівській області. Виконання рішення суду №380/7852/20 призупинено, оскільки згідно акту позапланової перевірки від 14.12.2021 №2567/1 довідка про заробітну плату від 24.03.2020 №3777/1/10-44, яка була предметом розгляду, визнана недійсною. 29.04.2022 скеровано службову записку від 29.04.2022 №7303/53-16 до юридичного відділу з проханням звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення від 29.12.2020 №380/7852/20 за нововиявленими обставинами, оскільки в судовому рішенні не вказано з якої саме довідки проводити перерахунок пенсії.

Разом з тим, пенсійним органом не надано доказів звернення до суду із заявою про перегляд рішення у справі №380/7852/20 за нововиявленими обставинами або у визначеному ст. 254 КАС України порядку звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, якщо неясність судового рішення перешкоджає його виконанню.

Крім того, позивач не звертався до суду із вимогами про відстрочення, зміну чи встановлення іншого способу і порядку виконання судового рішення відповідно до статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене та з огляду на визначені законом повноваження та обов`язки Пенсійного фонду, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що зазначені позивачем причини невиконання рішення є неповажними.

Суд також слушно наголосив на тому, що розбіжності у довідках про заробітну плату ОСОБА_1 пенсійному органу було відомо ще з акту позапланової перевірки від 14.12.2021. Тобто, на час винесення постанови про накладення штрафу (04.08.2022) минуло понад пів року, що також не може свідчити про поважність причин невиконання рішення суду.

Скаржник в апеляційній скарзі покликається на те, що судом не враховано наданих на розгляд суду доказів звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області із запитом до Головного управління Держпраці у Львівській області про надання пояснень щодо невідповідності даних довідок про складові заробітної плати ОСОБА_1 і надання нової довідки для здійснення перерахунку, а також не враховано, що пенсійний орган також звертався до ОСОБА_1 із роз`ясненням про необхідність подання нової довідки від Головного управління Держпраці у Львівській області.

Такі аргументи скаржника суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказане у своїй сукупності свідчить про те, що позивач тривалий час не вчиняв послідовних та вичерпних дій, спрямованих на виконання рішення суду, а підставою для звернення до Головного управління Держпраці у Львівській області (лист №1300-5305-5/73994 від 19.08.2022 - а.с. 41) та ОСОБА_1 (лист №1300-5305-8/74106 від 19.08.2022 - а.с. 42) слугувало вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні на виконання такого рішення, оскільки такі листи датовані 19.08.2022, тобто після винесення оскаржуваної постанови.

Наведені скаржником доводи не свідчать про наявність обставин, що робить неможливим виконання рішення суду. На переконання суду апеляційної інстанції, наведене вказує на фактичне нехтування пенсійним органом вимог виконання рішення у визначений виконавцем в ухвалі про відкриття виконавчого провадення строк за відсутності поважних підстав для його невиконання.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови належним чином перевірив як факт виконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і дослідив поважність не виконання такого, тобто належним чином скористався законодавчо закріпленими повноваженнями, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, у спосіб та в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі №380/11630/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний