Справа № 460/22247/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/22247/22 пров. № А/857/14025/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Гресько О.Р.,

час ухвалення рішення 02.09.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 02.09.2022 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправними дій відповідача викладені у листі від 25.01.2022 № 890-13144/Л-02/8-1700/22 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723); зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування; зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року позову задоволено. Визнано протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723, викладену у листі від 25.01.2022 № 890-13144/Л-02/8-1700/22. Зобов`язано відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 30.08.2001 по 31.03.2021. Зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723, починаючи з 24.12.2021. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не встановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у позивача немає необхідного стажу державної служби, оскільки служба на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховується до стажу державної служби.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-1V від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058).

24.12.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію за віком у відповідності до ст. 37 Закону № 3723.

Листом від 25.01.2022 № 890-13144/Л-02/8-1700/22 відповідач відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком у відповідності до ст. 37 Закону № 3723, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 (далі Закон № 889) (на 01.05.2016) він займав посаду начальника відділу виконавчого апарату районної ради (тобто був посадовою особою місцевого самоврядування) та станом на зазначену дату не мав 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, то підстави для переведення його з пенсії за віком, призначеної на умовах Закону № 1058 на пенсію за віком на умовах Закону № 3723 відсутні.

Вважаючи рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи вказаний спір, апеляційний суд виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 з 01.05.2016 року втратив чинність Закон № 3723, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723 встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 року у справі № 607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у зразковій справі № 822/524/18.

З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами Закону № 3723 є недостатній стаж державної служби, який полягає в незарахуванні трудового стажу позивача на посадах в органах місцевого самоврядування, оскільки, на думку відповідача, ці посади не відносяться до категорій посад визначених Законом № 3723.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889.

Відповідно до п. 8 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно Додатку до Порядку № 283 Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби: Виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи; військкомати.

Згідно із ч. 2 ст. 46 Закону № 889 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-III від 07.06.2001.

Отож, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493, входить до стажу державної служби.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" , військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаних із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" , час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно записів у трудовій книжці позивач працював:

з 15.05.1977 по 29.05.1979 служба в рядах Радянської Армії;

з 05.02.1993 по 09.04.1993 - юрисконсультом Костопільського райвійськомату;

з 12.04.1993 по 18.07.1994 - консультантом з питань юридичної роботи депутатської діяльності, референдумів Костопільської районної ради народних депутатів,

24.03.1994 прийнята присяга державного службовця та присвоєний 13 ранг державного службовця;

з 18.07.1994 по 29.12.1995 - головним спеціалістом юридичного відділу Костопільського райвиконкому;

з 29.12.1995 по 18.09.1997- головним спеціалістом юридичного відділу Костопільської райдержадміністрації;

з 18.09.1997 - призначено на посаду консультанта з правового аналізу Костопільської районної ради народних депутатів,

з 28.08.1998 - консультантом з правового забезпечення, кадрових питань виконавчого апарату районної ради,

з 15.04.1999 - переведено на посаду головного спеціаліста з юридичного забезпечення, кадрових питань виконавчого апарату районної ради; присвоєно 12 ранг державного службовця;

30.08.2001 - прийнята присяга посадової особи органу місцевого самоврядування, присвоєно 12 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування;

20.05.2002 - переведено завідуючим відділу юридичного забезпечення кадрових питань районної ради, присвоєно 11 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування;

з 23.03.2006 - посаду завідуючого відділом юридичного забезпечення кадрових питань перейменовано на посаду начальника відділу юридичного забезпечення та кадрової роботи виконавчого апарату районної ради;

31.03.2021 звільнено з посади начальника відділу юридичного забезпечення та кадрової роботи виконавчого апарату Костопільської районної ради.

Таким чином, посади на яких позивач перебував в органах місцевого самоврядування, відповідно до ст. 14 Закону № 2493, п. 2 Порядку № 283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Вказане спростовує доводи відповідача про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Зауважень сторін щодо страхового стажу позивача чи віку немає.

Матеріалами справи підтверджується, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом № 889 (01.05.2016) становив більше 20 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів вважає помилковим твердження відповідача, що п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону № 889 визначено, що дія цього Закону не поширюється на депутатів місцевих рад та посадових осіб органу місцевого самоврядування, оскільки зарахування державної служби до стажу роботи (відповідне питання в контексті спірних правовідносин врегульоване положеннями, зокрема, п. 10 та 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889) не є тотожним поняттю та статусу державного службовця, а згідно з положеннями ст. 3 Закону № 889 такий регулює саме відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою Кабінету Міністрів України 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Оскільки станом на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії державного службовця діяв Закон № 889, яким було визначено певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 під які, як встановлено апеляційним судом, позивач підпадає, підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії немає.

Так як єдиною підставою для відмови в призначенні пенсії згідно Закону № 3723 було відсутність необхідного стажу державної служби, а колегією суддів встановлено, що такий стаж у позивача є, то ефективним способом захисту порушених прав стане зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року у справі № 460/22247/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 07 грудня 2022 року.