Справа № 600/909/22-а
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 грудня 2022 року

м. Київ

справа №600/909/22-а

адміністративне провадження № К/990/33017/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів- Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної прокуратури, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті йому заробітної плати з 26 березня по 12 серпня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату його заробітної плати з 26 березня по 12 серпня 2020 року, а також матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, у відповідності до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру»; стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на його користь різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у сумі 107675,47 грн та різницю між фактично виплаченою сумою матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби та належною до виплати, розрахованою у порядку та спосіб, визначений статтями 81, 82, 83 Закону України «Про прокуратуру», у сумі 83131,80 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня по 12 серпня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня по 12 серпня 2020 року, а також матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, у відповідності до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру". Стягнуто з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", у сумі 107675,47 грн. Стягнуто з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою сумою матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби та належною до виплати, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81, 82, 83 Закону України "Про прокуратуру", у сумі 83131,80 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на проведення судової-економічної експертизи за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької обласної прокуратури у сумі 2500,00 грн.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у позові.

21 листопада 2022 року ОСОБА_1 повторно подав касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник просить відкрити касаційне провадження у справі за пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Предметом спору цій справі є правомірність відмови відповідача після визнання неконституційними окремих положень закону виплатити прокурору неотриману заробітну плату у розмірі, встановленому частиною третьою статті 81 Закону України "Про прокуратуру" за минулий період.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вирішуючи спір та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування положень частини третьої статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020, пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ), сформованому у справах №№540/1268/21, 160/13767/20 та 620/1338/21 предметом спору у яких було правильність обчислення розміру заробітної плати прокурора, який не проходив атестацію. Так, у цих справах Верховний Суд, зокрема, указав, що рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020 стосується приписів статті 81 Закону «Про прокуратуру», зі змінами, офіційне тлумачення яких здійснено в розумінні статті 131-1 Основного Закону України і пов`язане з організацією і порядком діяльності прокуратури нової якості - функцією кримінального обвинувачення та проведення кадрового перезавантаження через оцінювання прокурорів. А тому застосування статті 81 Закону №1697-VII зі змінами в редакції Закону №113-ІХ без обмежень у цій справі, пов`язується із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в "новоутворені"/"оновлені" прокуратури (відповідно до Закону №113-ІХ). Так як прокурора звільнено з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» і він не є таким, який успішно пройшов атестацію, тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі - постанова КМУ №505).

Верховний Суд відхиляє аргументи касаційної скарги щодо необхідності відступлення від висновку Верховного Суду щодо застосування указаних положень Закону №113-IX та Закону України «Про прокуратуру», так як такий висновок уже сформовано Верховним Судом за подібних обставин та застосовано судом апеляційної інстанції, що наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики. Заявник не зазначає новітніх, проблемних і раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права у подібних правовідносинах, а мотиви скарги зводяться до тлумачення порядку оплати праці прокурорів, із загальними посиланнями на рішення Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, без належної аргументації їхнього застосування у контексті обставин цієї справи.

Враховуючи те, що доводи касаційної скарги зводяться до загальних фраз щодо порушення судами принціпів права, незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо застосування норми права, які відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

За таких обставин, Суд не вирішує питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська