Справа № 160/13139/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
29 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якій просить:
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона проходила службу в Національній поліції та наказом Головного управління НП в Донецькій області № 305 о/с від 15.07.2022 року її було звільнено з посади заступника начальника Волноваського районного відділу поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Проте, при звільненні зі служби позивачу не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткових відпусток, як учаснику бойових дій, за 2015 2022 роки. При цьому позивач наголошує, що додаткову відпустку не використовувала.
Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача, вважає її протиправною та такою, що порушує її право на грошове забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
11 жовтня 2022 року від представника відповідача за допомогою засобів електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що з 7 листопада 2015 року по 15 липня 2022 року ОСОБА_1 проходила службу в Національній поліції України.
15 липня 2022 року наказом ГУНП в Донецькій області від 15.07.2022 № 305 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням).
Зазначеним наказом визначено невикористану відпустку за 2022 рік, а саме 01 день.
08.08.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУНП в Донецькій області із заявою щодо нарахування та виплати їй грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.
12.08.2022 ГУНП в Донецькій області відмовило ОСОБА_1 у задоволені зазначеної заяви.
Вказує, що частиною 10 статті 93 Закону 580-УІІ передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Тобто, зазначеною нормою спеціального законодавства, на відміну від загального, не передбачено виплачувати компенсацію за невикористані у попередні роки дні відпустки, що передували року звільнення.
Крім того, абз. 7, 8 п. 8 розділу III Порядку № 260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Так, п. 10 Порядку № 1235 передбачено, що у наказі про звільнення зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року (у спірних правовідносинах позивачці було компенсовано один день невикористаної відпустки).
Отже, посилання позивача про те, що вона має право на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за минулі ріки, які передували року звільнення, є безпідставними та такими, що суперечать нормам спеціального законодавства.
Крім того, зазначає, що відповідно до положень Порядку № 1335 підставою для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні є обов`язкове зазначення про це в наказі про звільнення.
Відповідно до змісту наказу про звільнення позивача, ним не визначено про необхідність здійснення позивачу виплати грошової компенсації за невикористані у попередні роки, що передують року звільнення, дні щорічної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
Із наказом про звільнення позивач ознайомлена під підпис.
Зміст наказу останньою не оскаржувався та не оскаржується на цей час.
Отже, позивач погоджується із зазначеним наказом.
Наказ в частині звільнення позивача, встановлення необхідності виплати грошової компенсації лише за невикористану 1 добу відпустки не скасовано та таким, що втратив чинність, не визнано.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення компенсацій за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та невикористані дні щорічної відпустки за спірний період є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 з 31 березня 2008 року по 06 листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ МВС України та з 07 листопада 2015 року по 15 липня 2022 року перебувала на службі в Національній поліції України.
22.08.2016 року позивач отримала статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 .
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області
№305 о/с від 15 липня 2022 року По особовому складу підполковника поліції ОСОБА_1 (0111352) - заступника начальника Волноваського районного відділу поліції відповідно до розділу VII Закону України Про національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням). Вислуга років на 15 липня 2022 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає: 14 років 02 місяці 15 днів. Вважати невикористану відпустку за 2022 рік у кількості 01 доби.
У повідомленні про нараховані суми при звільненні ОСОБА_1 . Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного Управління Національної поліції в Донецькій області зазначено наступне:
- посадовий оклад - 1572,58 грн.;
- оклад за спеціальним званням - 1064,52 грн.;
- надбавка за стаж служби (30%) - 791,13 грн.;
- надбавка за специфічні умови проходження служби (75%) - 2571,17 грн.;
- премія (84,986%) - 5098,65 грн.;
- компенсація невикористаної відпустки (за 1 к.д.) - 764,53 грн.;
- індексація - 1100,81 грн.;
- профспілкові внески - 121,99 грн.;
- ПДФО - 8276,95 грн.;
- компенсація ПДФО - 8246,95 грн.;
- військовий збір - 687,25 грн.;
Після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України, всі суми при звільнені будуть перераховані на Ваш особистий картковий рахунок.
Згідно з довідкою про використання чергової та додаткової відпустки начальника СКЗ Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області від 03.08.2022 р. за час проходження служби в Національній поліції ОСОБА_1 перебувала:
- у 2015 р. чергова відпустка 3 дні, використання 0 днів, залишок 3 дні;
- у 2016 р. чергова відпустка 35 дні, використання 24 днів, залишок 11 днів;
- у 2017 р. чергова відпустка 35 дні, використання 42 днів, залишок -7 дні;
- у 2018 р. чергова відпустка 35 дні, використання 36 днів, залишок -1 день;
- у 2019 р. чергова відпустка 36 дні, використання 36 днів, залишок 0 днів;
- у 2020 р. чергова відпустка 37 дні, використання 37 днів, залишок 0 дні;
- у 2021 р. чергова відпустка 38 дні, використання 14 днів, залишок 24 дні;
- у 2022 р. чергова відпустка 20 дні, використання 19 днів, залишок 1 день.
Додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати відповідно до п.12 ч. 1 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2016, 2017, 2018, 2019, 2022 роки не використано.
08 серпня 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період з 2015 по 2021 роки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2019 роки та 2022 рік.
Листом від 12.08.2022 року №1993/12/01-2022 відповідач повідомив, що відповідно до ст. 93 Закону України Про Національну поліцію поліцейський має право на щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 діб та додаткову відпустку за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби один календарний день.
Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.
Відповідно до п. 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення; право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Так, тривалість щорічної основної відпустки ОСОБА_1 відповідно до вислуги років за період проходження служби в Національній поліції складала:
- за 2015 рік - 3 доби (не використано);
- за 2016 рік - 33 доби (використано 24 доби, невикористана частина -
- за 2017 рік - 34 доби (використано в повному обсязі);
- за 2018 рік - 35 діб (використано в повному обсязі):
- за 20.19 рік - 36 діб (використано в повному обсязі);
- за 2020 рік - 37 діб (використано в повному обсязі):;
- за 2021 рік - 38 діб (використано 14 діб, невикористана частина -
- за 2022 рік (за фактично відпрацьований час) - 20 діб ( невикористана частина - 1 доба, компенсовано при звільнені).
Відповідно до п. 1.2 ч. 1 ст. 12 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам бойових дій надається додаткова відпустка строком 14 календарних днів на рік. Право на таку відпустку має особа, яка набула статусу учасника бойових дій.
Згідно з обліками управління кадрового забезпечення додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2020 та 2021 ОСОБА_1 використала. Протягом 2016 - 2019 та 2022 років додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, не надавалась. Рапортів щодо надання додаткових відпусток, як учаснику бойових дій, залишених без розгляду немає.
Відповідно до Закону "України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту додаткова відпустка, як учаснику бойових дій не переноситься на інший період (продовжується) у разі хвороби працівника, не переноситься на наступний календарний рік, не ділиться на частини та не замінюється грошовою компенсацією.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Щодо грошової компенсації за 70 календарних днів невикористаних додаткових відпусток із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій, за 2016,2017,2018,2019 та 2021 роки (з розрахунку 14 календарних днів на рік), суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон №580).
Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст. 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно зі ст.60 Закону №580, проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.
Згідно зі ст. 92 цього Закону поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Відповідно до ст. 93 Закону № 580 тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Ст. 4 Закону України від 05.11.1996 № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон № 504) передбачено наступні види щорічних відпусток: основна відпустка (ст.6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (ст.7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст.8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст. 16-2 Закону № 504 учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу" надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 02.10.1993 учасники бойових дій мають пільгу у вигляді одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до п.1 Постанови КМУ "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11.11.2015, грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Порядку № 260 передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Приписами п.8 р. III Порядку № 260 визначено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.
За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Положеннями Закону №580 визначені підстави та умови отримання відпустки поліцейськими. Наведеним законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому положеннями цього закону не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.
Вказані вище норми в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону № 504 та ст. 12 Закону № 3551-ХІІ.
З огляду на зміст п.12 ч.1 ст.12 Закону № 3551-ХІІ, державою гарантується надання учасникам бойових дій пільг, зокрема, додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, строком 14 календарних днів на рік.
Тобто, зазначеною вище нормою фактично встановлюють право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів кожного року.
Положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
В даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, пріоритетному застосуванню підлягають спеціальні норми Закону № 3551-ХІІ, які не обмежують право особи-учасника бойових дій на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 07.05.2020 у справі № 360/4127/19.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність в позивача права на отримання грошової компенсації за 70 календарних днів невикористаних додаткових відпусток із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій, за 2016,2017,2018,2019 та 2021 роки (з розрахунку 14 календарних днів на рік).
За таких обставин позов у цій частині вимог підлягає задоволенню.
Щодо грошової компенсації за 30 календарних днів невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2015-2021 роки, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 92 Закону №580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Відповідно до ч. ч. 8, 9, 10 та 11 ст. 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Згідно з абз. 7 і 8 р. ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Системний аналіз наведених законодавчих приписів свідчить, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст.92 Закону №580. При цьому, як свідчать положення ч. ч. 8, 11 ст. 93 Закону №580, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, зокрема: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Тобто, законодавець не виключає випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, а навпаки, закріплює право поліцейського використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, з нормативного тлумачення наведених правових норм вбачається, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже в протилежному випадку - це суперечитиме суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень ч.2, 3 ст.124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

Відтак, з огляду на не врегулювання приписами Закону № 580 і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України Про відпустки.

Аналогічні правові висновки висловлено судовою палатою Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 31.03.2021 у справі №320/3843/20, від 26.05.2021 у справі №360/1362/20.

Отже, у позивача наявне право на отримання грошової компенсації за 30 календарних днів невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2015 - 2021 роки.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що позовна заява підлягає задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 4 та пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір, у зв`язку із чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області () щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) суми грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткових відпусток, як учаснику бойових дій, за час служби за період 2015 р. - 2022 р.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2015 - 2021 роки та за 70 календарних днів невикористаних додаткових відпусток із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій, за 2016, 2017, 2018, 2019 та 2021 роки (з розрахунку 14 календарних днів на рік).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник