Справа № 800/559/14
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2022 року

м. Київ

справа №800/559/14

адміністративне провадження № П/9901/234/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Юрченко В.П., Олендера І.Я., Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України, за участі третьої особи - Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії,

секретар судового засідання - Малик І.М.,

представник позивача - Богомазов П.С. ,

представник відповідача - Байдаченко О.І.,

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 26.11.2014 (згідно з відбитком календарного штемпелю поштового відправлення) звернувся до Вищого адміністративного суду України із адміністративним позовом до Президента України ОСОБА_5, за участі третьої особи - Білгород-Дністровської РДА Одеської області, у якому просив: визнати протиправним та скасувати Розпорядження Президента України «Про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області» від 30.10.2014 № 1222/2014-рп; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області з 30.10.2014; визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 15.10.2014 про звільнення з посади голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області з 24.10.2014 у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності; зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2014 про звільнення з посади голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області з 24.10.2014 у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності; зобов`язати відповідача вжити заходів щодо направлення до Міністерства юстиції України інформації про виключення персональних даних стосовно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА І ПОЯСНЕНЬ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вважає, що: в оскаржуваному розпорядженні не зазначено підстав застосування положень Закону України «Про очищення влади», оскаржуване розпорядження не містить будь-яких обставин та посилань щодо критеріїв, за якими до нього застосовано положення цього Закону; звільнення з роботи відбулося з порушенням Кодексу законів про працю України, оскільки 15.10.2014 він через Одеську обласну державну адміністрацію подав на ім`я Президента України заяву про звільнення його з 24.10.2014 із займаної посади у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності, однак таке звільнення не відбулося, що є порушенням Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Відповідач заперечує проти позову, вважає, що: позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню, оскільки Кабінетом Міністрів України внесено подання Президентові України від 20.06.2014 № 7875/0/2-14 про звільнення голів районних державних адміністрацій, у тому числі ОСОБА_1 з посади голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, то Президент України під час видання Розпорядження № 1222/2014-рп від 30.10.2014 діяв у межах повноважень та з дотриманням порядку звільнення позивача з посади; законодавство не містить положень, якими б встановлювався обов`язок Президента України звільняти голів місцевих державних адміністрацій саме з тих підстав, що визначені у поданні Кабінету Міністрів України; на момент видання Розпорядження № 1222/2014-рп існували підстави для звільнення позивача відповідно до Закону України «Про очищення влади», з огляду на що Президент України мав право звільнити ОСОБА_1 саме з цих підстав.

Третя особа просить суд прийняти законне, обґрунтоване, вмотивоване рішення відповідно до вимог Конституції за законів України, розгляд справи здійснювати за її відсутності.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ, ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 14.12.2014 відкрив касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 05.12.2014 - закінчив підготовку справи до розгляду і призначив справу до розгляду на 17.12.2014, який було відкладено на 29.01.2015.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 29.01.2015 зупинив провадження у цій справі до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії передано до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 15.01.2018 прийняв до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Білгород-Дністровська РДА Одеської області, про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

04.04.2022 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просить розглянути позов по суті, яка обґрунтована тим, що даний позов знаходиться на розгляді в суді вже більш семи років, протягом яких він позбавлений можливості працевлаштуватись в органах державної виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Верховний Суд 13.06.2022 звернувся до Конституційного Суду України із запитом за вих. № 800/559/14/24180/22, у якому просив повідомити про стан розгляду справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» з метою вирішення питання про поновлення провадження у справі № П/800/559/14 (П/9901/234/18) у відповідності до положень частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

01.07.2022 до Верховного Суду надійшла відповідь на запит від 13.06.2022 № 800/559/14/24180/22, у якій повідомлено, що Конституційний Суд України продовжує розглядати справу за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» на закритій частині пленарного засідання Великої палати Конституційного Суду України, останнє засідання у якій відбулося 21.06.2022.

Верховний Суд ухвалою від 05.07.2022 призначив розгляд питання щодо можливості поновлення провадження у даній справі на 25.07.2022.

Верховний Суд ухвалою від 25.07.2022 поновив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Білгород-Дністровська РДА Одеської області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії та призначив справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження на 12.09.2022, яке не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Бившевої Л.І. у відпустці. Розгляд справи призначено на 07.11.2022, у якому було оголошено перерву на 28.11.2022.

Представник позивача - адвокат Богомазов П.С. 28.11.2022 подав до Верховного Суду заяву про відмову від позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області з 30.10.2014, оскільки позивач за віком втратив можливість працювати на державній службі та в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Тобто у разі відмови позивача від частини позовних вимог і прийняття судом такої відмови суд закриває провадження у справі.

Враховуючи те, що позивач досягнув віку, який є підставою для припинення державної служби та, як наслідок, втратив можливість працювати в органах місцевого самоврядування, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття відмови представника позивача - адвоката Богомазова П.С. в частині вимоги про поновлення на посаді та закриття провадження у справі в цій частині.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Розпорядженням від 14.01.2011 № 31/2011-рп Президент України ОСОБА_4 призначив ОСОБА_1 на посаду голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області.

18.06.2014 новообраний Президент України ОСОБА_5 звернувся до Прем`єр-міністра України з листом № 1-1/467, у якому просив внести на його розгляд подання про звільнення голів місцевих державних адміністрацій у зв`язку із закінченням повноважень у Президента України.

На виконання зазначеного листа Кабінет Міністрів України вніс Президентові України подання від 20.06.2014 року № 7875/0/2-14 про звільнення голів районних державних адміністрацій, у тому числі й ОСОБА_1 з посади голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області.

15.10.2014 ОСОБА_1 через Одеську обласну державну адміністрацію подав на ім`я Президента України заяву про звільнення його з 24.10.2014 із займаної посади у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності.

16.10.2014 набрав чинності Закон України «Про очищення влади», положеннями якого було передбачено здійснення заходів щодо очищення влади шляхом заборони посадовим та службовим особам (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування брати участь в управлінні державними справами.

30.10.2014 Президент України видав Розпорядження № 1222/2014-рп, яким звільнив ОСОБА_1 з посади голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України).

На виконання зазначеного Розпорядження виконуюча обов`язки голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області видала розпорядження від 12.11.2014 № 111/к-2014, яким припинила виконання ОСОБА_1 його як голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області 30.10.2014.

V. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною четвертою статті 118 Конституції України визначено, що голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

На підставі частини другої статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) повноваження голів місцевих державних адміністрацій можуть бути припинені Президентом України у разі:1) прийняття відставки голови відповідної обласної державної адміністрації; 2) подання Прем`єр-міністра України з підстав, передбачених законодавством про державну службу; 3) висловлення недовіри простою більшістю голосів від складу відповідної ради; 4) з інших підстав, передбачених цим та іншими законами України;5) з ініціативи Президента України.

Положеннями пункту 9 частини першої статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що повноваження голів місцевих державних адміністрацій припиняються Президентом України у разі подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням.

Частиною четвертою статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі обрання нового Президента України голови місцевих державних адміністрацій продовжують здійснювати свої повноваження до призначення в установленому порядку нових голів місцевих державних адміністрацій.

Таким чином, голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України. При цьому повноваження голів місцевих державних адміністрацій можуть бути припинені Президентом України з його ініціативи.

Відповідно до пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

Отже, припинення трудового договору з підстави, передбаченої Законом України «Про очищення влади», є самостійною підставою припинення повноважень голови районної державної адміністрації.

Згідно з частиною першою статті 1 Законом України «Про очищення влади» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який набрав чинності 16.10.2014, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року, зокрема, Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації, їх перших заступників, заступників, голови районної державної адміністрації, районної в місті Києві державної адміністрації.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про очищення влади» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.

Порядок призначення та звільнення голів місцевих державних адміністрацій дає підстави вважати, що з головами місцевих державних адміністрацій укладається строковий договір.

За пунктами 2, 3 частини першої, частиною другою статті 23 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір може бути: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно з частиною першою статті 39 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставами для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно з частиною третьою статті 235 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

VI. ОЦІНКА СУДУ

Матеріалами справи підтверджується, що 15.10.2014 ОСОБА_1 написав до Президента України та Одеської обласної державної адміністрації заяви про звільнення його із займаної посади у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності з 24.10.2014, до яких додав копії довідки Медико-соціальної експертної комісії серії 10ААВ № 731559 від 04.08.2014, які були надіслані позивачем рекомендованими листами з повідомленням про вручення № 179 та № 160 відповідно та вручені адресатам 20.10.2014.

Таким чином, позивач вчинив юридично значущі дії у межах закону і вправі був очікувати, що суб`єкт владних повноважень буде також діяти у межах та у спосіб, визначений законодавством.

Поряд із цим Кабінет Міністрів України 20.06.2014 вніс Президентові України подання № 7875/0/2-14 про звільнення голів районних державних адміністрацій у зв`язку з закінченням строку повноважень Президента України. У поданні на звільнення значився й ОСОБА_1 . Про існування подання позивачу відомо не було.

Таким чином, на час видання спірного розпорядження існувало кілька підстав для звільнення позивача з посади. В свою чергу, відповідач обрав підставу, визначену Законом України «Про очищення влади», яка погіршила становище позивача.

Частина друга статті 1 Закону України «Про очищення влади» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Позивач добровільно (до набрання чинності згаданого Закону) виявив бажання усунутися від участі в управлінні державними справами

Положення частини другої статті 8 та частини четвертої статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» свідчиать про те, що закінчення строку повноважень Президента України не тягне за собою автоматичне звільнення голів місцевих державних адміністрацій з посади, хоча вони і призначаються на посади на строк повноважень Президента України.

За частиною четвертою статті 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі обрання нового Президента України голови місцевих державних адміністрацій продовжують здійснювати свої повноваження до призначення в установленому порядку нових голів місцевих державних адміністрацій. Втім, коли Президент України вирішує припинити повноваження голови районної державної адміністрації не з власної ініціативи, а з підстав, установлених Законом України «Про очищення влади», то за наявності інших підстав, визначених статтею 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», у Президента України виникає обов`язок щодо їх реалізацій, оскільки ці підстави з`явилися раніше і з огляду на конституційно та законодавчо визначений статус голови районної державної адміністрації, гарантії та умови перебування його на цій посаді були актуальні на день і час, коли Президент України мав прийняти рішення про припинення повноважень такої посадової особи. Якщо виникла необхідність припинення повноважень голови районної державної адміністрації за об`єктивними критеріями, але існували суб`єктивні підстави звільнення, то переважаючими мають бути підстави припинення повноважень, які є прийнятними для працівника.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 800/560/14 (провадження № 11-1192заі19).

Зважаючи на дату подання Кабінету Міністрів України (20.06.2014) і день написання заяви (15.10.2014), заява ОСОБА_1 про звільнення була подана на виконання положень частини другої статті 8 Закону Законом України «Про місцеві державні адміністрації», якими визначається строк перебування на посаді голови місцевої державної адміністрації і які водночас містять підстави припинення повноваження керівника цього орану державної влади.

У контексті конкретних обставин цієї справи та з огляду на положення статті 235 Кодексу законів про працю України, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у частині позовних вимог про визнання протиправним спірного Розпорядження Президента України в частині звільнення позивача з посади голови Білгород-Дністровській ОДА Одеської області з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України), та змінити підстави на «за частиною другою статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Водночас, Верховний Суд вказує, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 15.10.2014 про звільнення з посади голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області з 24.10.2014 у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності та в частині зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.10.2014 про звільнення з посади голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області з 24.10.2014 у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності, оскільки з огляду на дату вручення такої заяви відповідачу (20.10.2014) не закінчився встановлений законом строк для її розгляду, з урахуванням того, що в межах такого строку відповідачем вже було прийняте оспорюване розпорядження. Також, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідача вжити заходів щодо направлення до Міністерства юстиції України інформації про виключення персональних даних стосовно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», оскільки такі позовні вимоги не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції у розумінні положень частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням того, що позовна заява не містить будь-яких обґрунтувань щодо позовних вимог у цій частині.

Керуючись статтями 2, 22, 72-78, 238, 241-246, 250, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову представника позивача - адвоката Богомазова П.С. в частині вимоги про поновлення на посаді та закрити провадження у справі в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Президента України, за участі третьої особи - Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним Розпорядження Президента України від 30.10.2014 № 1222/2014-рп «Про звільнення ОСОБА_1 з посади голови Білгород-Дністровської РДА Одеської області» з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України).

Змінити підставу звільнення ОСОБА_1 з посади голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України)» на «за частиною другою статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду 02.12.2022.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева,

В.П. Юрченко,

І.Я.Олендер,

І.А. Гончарова,

Р.Ф. Ханова,

Судді Верховного Суду