Справа № 520/13590/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Сліденко А.В.

07 грудня 2022 р. Справа № 520/13590/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

21.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо порушення строків затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства (01.03) ОСОБА_1 , яка розташована за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що органом місцевого самоврядування було вчинено протиправну бездіяльність у процедурі вирішення питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Позивач вказав, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.05.2021 року № 2196-СГ йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (01.03) 11.06.2021 року було направлено на адресу відповідача, який ним був отриманий 15.06.2021 року. Проте, у визначений законом строк рішення про затвердження проекту землеустрою відповідачем не прийнято.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , Сахновщинська селищна рада Красноградського району Харківської області зазначає, що порушене заявником питання не вирішено по суті через відсутність на засіданні органу місцевого самоврядування мінімально необхідної кількості депутатів, посилаючись на приписи абзацу 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким закріплено, що вирішення даного питання приймається не менш, як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. Тож, у разі прийняття рішення по даному питанню, суперечило б діючому законодавству.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи) адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення та на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України зобов`язано Сахновщинську селищну раду Красноградського району Харківської області на першому пленарному засіданні після набуття законною силою рішення суду у справі № 520/13590/21 із дотриманням вимог абзацу 3 ч. 2 ст.59 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняти за зверненням ОСОБА_1 від 11.06.2021 року або рішення про затвердження проекту землеустрою відносно земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:0791 або рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою відносно земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:0791.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що відповідачем було розпочато процедуру прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою відносно земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:0791. У межах цієї процедури селищною радою не вчинялось відмови та не вчинялось волевиявлення з приводу залишення без розгляду клопотання заявника. Неприйняття рішення з питання затвердження вказаного проекту землеустрою саме у ході пленарного засідання селищної ради 09.072021 року зумовлено змістом абз.3 ч. 2 ст.59 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні». Тому судом не встановлені докази вчинення селищною радою протиправної бездіяльності у спосіб ухилення від прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою відносно земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:0791 або у спосіб ухилення від прийняття рішення про його відмову. Разом з тим, обставина кількості депутатів селищної ради на початку пленарного засідання 09.07.2021 року. - 19 (що є достатнім кворумом для прийняття рішення з порушеного заявником питання із дотриманням вимог абз. 3 ч. 2 ст. 59 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні») зумовила суд у потребі застосування приписів ч. 2 ст. 9 КАС України та виходу за межі позову., зобов`язавши відповідача на першому пленарному засіданні після набуття законної сили рішення суду із дотриманням вимог абзацу 3 ч. 2 ст. 59 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «"Про місцеве самоврядування в Україні» прийняти за зверненням позивача від 11.06.2021 року або рішення про затвердження проекту землеустрою відносно земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:0791 або рішення про його відмову.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення вимог адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги, що недостатня кількість депутатів селищної ради наприкінці пленарного засідання для прийняття рішення щодо затвердження проекту землеустрою за заявою позивача мала місце на двох засіданнях поспіль (від 25.06.2021 року та від 09.07.2021 року), що свідчить про систематичність та ухилення від виконання своїх повноважень.

Позивач вважає, що відповідачем грубо порушені приписи ч. 9 ст. 118 ЗК України, згідно яких, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність , оскільки даний проект був погоджений усіма відповідними органами виконавчої влади , які надали позитивні висновки.

У відзиві на апеляційну скаргу Сахновщинська селищна рада просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Доводи, відображені у відзиві на апеляційну скаргу позивача фактично аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Згідно із ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.05.2021 року № 2196-СТ позивачу був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 9).

11.06.2021 року представник позивача Легенький А.І. звернувся до голови Сахновщинської селищної ради із клопотанням про затвердження виготовленого проекту землеустрою щодо відведення сформованої земельної ділянки. - кадастровий номер :01:000:0791, у власність позивачу ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства, визначивши форму власності земель - комунальна. До клопотання були надані: копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копія довіреності (а.с. 20-21)

Клопотання та додані до нього документи отримані відповідачем 15.06.2021 року.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в довідці державного кадастрового реєстратора Відділу у Сахновщинському району ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 05.05.2021 року (а.с. 11) визначено про те, що земельна ділянка, розташована за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради, орієнтовною площею 40,0 га, обліковується за формою власності - державна.

08.07.2021 року на засіданні постійної комісії Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології розглянуто проект землеустрою позивача щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :01:000:0791 із земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Великобучківського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, площею 2,0000 га (а.с. 54-55).

Вказаний проект зауважень не викликав, дане питання включене до порядку денного Х (позачергової) сесії VIII скликання Сахновщинської Селищної ради Красноградського району Харківської області.

09.07.2021 року на Х (позачерговій) сесії VIII скликання Сахновщинської Селищної ради Красноградського району Харківської області розгляд питань щодо затвердження проектів землеустрою та безоплатної передачі земельних ділянок комунальної власності у приватну власність перенесено на наступну сесії Сахновщинської селищної ради у зв`язку з відсутністю кворуму для прийняття рішень (а.с. 52-53).

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (абз 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Відповідно до ст. 25 Закону України від 22.05.2003 року № 858-IV «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

Згідно зі статтею 30 цього Закону, погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

За приписами ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

Положеннями статті 186 ЗК України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території (ч. 2 сь. 79-1 ЗК України).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 3 ст. 79-1 ЗК України).

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 З України).

Законом України від 28.04.2021 року № 1423-IX, що набрав чинності з 27.05.2021 року, розділ X ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 яким, зокрема, встановлено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: < >.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Частиною 1 ст. 117 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Таким чином, з 27.05.2021 року сформовані земельні ділянки державної власності, які мають свій кадастровий номер, чіткі межі та право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. До моменту реєстрації права власності на земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, органи місцевого самоврядування не мають права приймати рішення щодо розпорядження землею у порядку, визначеному ЗК України.

Як стверджує позивач, відповідач допустив протиправну бездіяльність, що проявилася у не затвердженні у двотижневий строк проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, встановлений ч. 9 ст. 118 ЗК України.

З цього приводу, колегія суддів зазначає таке.

Закон України від 21.05.1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

За приписами пункту 34 ч. 1 ст. 26 цього Закону, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Положеннями ст. 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, законодавцем чітко окреслено, що питання відведення земельних ділянок вирішується повноважним органом місцевого самоврядування виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Результат розгляду земельного питання оформлюється розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення відповідної ради.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини другої ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковими.

Частинами першою, п`ятою ст. 46 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Судом встановлено, що позачергова сесія Сахновщинської селищної ради відбулася 09.07.2021 року, тобто на протязі місяця від часу надходження звернення позивача, відповідно органом місцевого самоврядування виконаний встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, проекту землеустрою на затвердження).

Колегія суддів погоджується із доводами скаржника про те, що відповідачем допущено порушення двотижневого строку розгляду порушеного питання про затвердження проекту землеустрою, проте в світлі обставин справи слід зазначити, що строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися з урахуванням об`єктивних обставин, які призвели до цього.

Колегія суддів зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Самі собою строки поза зв`язком з конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Звертаючись до суду з позовом, яким, наполягаючи на допущення відповідачем протиправної бездіяльності, що виразилася у не затвердженні на протязі двох тижнів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і, в наслідок допущення саме такої бездіяльності, вимагаючи зобов`язати Сахновщинська селищну раду прийняти рішення на свою користь, позивач ОСОБА_1 як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі акцентує увагу лише на спроможність депутатів селищної ради розглянути питання стосовно поданого ним на затвердження проекту землеустрою.

Разом з тим, ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі позивач не вказує на наявність рішення Сахновщинської селищної ради стосовно прийняття до комунальної власності, в порядку, визначеному ст. 117 ЗК України, земельної ділянки, кадастровий номер :01:000, яка розташована за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради, форма власності земельної ділянки - державна, як про це зазначено у наказі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 13.05.2-21 року № 2196-СГ.

За відсутності доказів щодо співставності обставин в цій справі з іншими випадками, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача фактично про дискримінаційне відношення до нього з боку відповідача з тих підстав, що іншим членам територіальної громади відповідач затверджував проекти землеустрою.

Положеннями статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, законодавцем чітко окреслено, що питання відведення земельних ділянок вирішується повноважним органом місцевого самоврядування виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Результат розгляду земельного питання оформлюється розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення відповідної ради.

За наведеного правового регулювання та встановлених у цій справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Сахновщинська селищна рада не допустила протиправної бездіяльності щодо строку розгляду звернення позивача стосовно затвердження проекту землеустрою та про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, кадастровий номер :01:000, яка розташована за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради.

Оскільки розпорядчий індивідуальний правовий акт у формі рішення (про затвердження проекту землеустрою або про відмову в затвердженні такого проекту) відповідачем за наслідками розгляду клопотання позивача не прийнятий, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині, якою позивач просить скасувати рішення, яким суд, з врахуванням положень ч. 2 ст. 11 КАС України, зобов`язав відповідача на першому пленарному засіданні, після набрання законної сили судового рішення прийняти відповідне рішення за зверненням позивача ОСОБА_1 .

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц