Справа № 400/900/22
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 р. № 400/900/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., з розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020, Головного управління ПФУ в Луганській області (адреса для листування: 93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9
про:визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-1), в якому просила суд:

визнати бездіяльність неправомірною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №78 від 02.11.2021 року в призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.01.1978 по 20.03.1999 року в «колхозе «Родина» Станично-Луганского района Ворошиловградской области», «совхозе-подсобное с/х ПО «Лугансктепловоз», «совхозе-подсобное с/х «Родина», «СОАО «Батьківщина» (мовою оригіналу), здійснити повторний розгляд заяви про призначення пенсії за віком з урахуванням до стажу вищезазначеного періоду роботи.

Ухвалою від 25.01.2022р. суд відкрив провадження за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.260 КАС України (без виклику сторін в судове засідання).

Також, ухвалою від 25.01.2022р. суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач-2) та надав співвідповідачу строк для подання до суду відзиву.

В обґрунтування позову позивач вказала те, що відповідачем-1 неправомірно винесено рішення про відмову в призначення їй пенсії за віком з підстав того, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж. Відповідач в своєму рішенні вказав, що трудова книжка позивача містить помилки в записах про місце роботи, а сама трудова книжка заповнена з порушеннями. Позивач вважає таку відмову необгрунтованою, оскільки її страховий стаж, що не був зарахований відповідачем-2 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком, підтверджений крім трудової книжки, довідками з архіву. Позовні вимоги позивач просила задовольнити в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у відзиві на позов вказало, що у відповідача-1 відсутні підстави для зарахування періодів роботи позивача з січня 1978 по березень 1994 до страхового стажу, оскільки до трудової книжки записи за зазначені періоди внесені з порушенням інструкції, а також, згідно з довідкою Комунальної установи «Станично-Луганський об`єднаний трудовий архів» від 14.09.2021 № 760 у книгах з розрахунків з оплати праці інформація про позивача відсутня. Періоди роботи Позивача з 21.11.1988 по 02.08.1993, з 03.08.1993 по 15.06.1995 не зараховано до страхового стажу, оскільки в первинних документах неповністю зазначено ПІБ позивача. В задоволенні позову ОСОБА_1 відповідач-1 просив відмовити повністю.

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, станом на час розгляду справи відзиву на позов не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В той же час, 24.02.2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України. Указом Президента України №54/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Суд розглянув справу з урахуванням воєнного стану на території України та Миколаївської області.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

28.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення/перерахунок пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

На день звернення із заявою позивачці виповнилось 60 років 06 місяців, страховий стаж склав 11 років 02 місяці 04 дні.

02.11.2021 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву від 28.10.2021 та додані до неї документи та прийнято рішення № 78 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, рішенням від 02.11.2021р. позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з січня 1978 року по березень 1994 року, зазначені в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 27.01.1987 року, та не враховані відповідачем-2, оскільки записи про роботу внесено з порушенням, а саме дата заповнення трудової книжки не збігається в часі з датою зарахування на перше місце роботи, при цьому як вказав відповідач-2 відсутня інформація про видачу дублікату трудової книжки. Крім того в запис про роботу в колгоспі «Родина» (перше місце роботи) внесено зміни в дату прийняття та в дату протоколу, в підставах внесення запису про прийняття, які не засвідчено в установленному порядку, а згідно з довідкою архівної установи від 14.09.2021 року №760 у книгах розрахунків по оплаті праці інформація про ОСОБА_1 відсутня. Також, відповідач-2 повідомив, що згідно із довідкою від 14.09.2021р. №757 враховано до трудового стажу періоди протягом 1982-1988 років. 01.06.1999 по 03.01.2001 та не враховано періоди з 21.11.1988 року по 02.08.1993, з 03.08.1993 по 15.06.1995, оскільки в первинних документах не повністю зазначено моє ім`я та по батькові.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) право на отримання пенсії та соціальних виплат мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містяться і у п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637.

Приписами п. 3 Порядку № 637 для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У п. 2.6 пункту 2 Інструкції №58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як вбачається з матеріалів справи, у трудовій книжці містяться записи про роботу позивача у період 01.01.1978 по 20.03.1999 року в «колхозе «Родина» Станично-Луганского района Ворошиловградской области», «совхозе-подсобное с/х ПО «Лугансктепловоз», «совхозе-подсобное с/х «Родина», «СОАО «Батьківщина» (мовою оригіналу).

З вищевикладеного вбачається, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містить посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи. Між тим, згідно трудової книжки позивача в графі щодо оспорюваних періодів записи не містять помилок, виправлень чи неточності.

Крім того, архівними довідками від 14.09.2021р. №758, №757, №759 підтверджується, що позивач працювала в колгоспі «Родина» Станично-Луганського району Луганської області в період з 1982 по 1988 роки та отримувала заробітну плату згідно книг розрахунків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування до загального трудового стажу періодів роботи з січня 1978 року по березень 1999 року в колгоспі «Родина» Станично-Луганського району Луганської області.

Більше того, суд вважає за необхідне вказати про те, що відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018р. у справі № 677/277/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав, свобод, інтересів вийти за межі позовних вимог і визнати відповідні дії відповідача-2 протиправними.

В даному випадку відповідачем-2 не доведено правомірність дій щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з січня 1978 року по березень 1999 року в колгоспі «Родина» Станично-Луганського району Луганської області.

Крім того, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи у з січня 1978 року по березень 1999 року в колгоспі «Родина» Станично-Луганського району Луганської області та призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.10.2021р., тобто з дати звернення до відповідача-2 з заявою про призначення такого виду пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні, оскільки від сплати судового збору позивач звільнена ухвалою суд від 25.01.2022р.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020, ) , Головного управління ПФУ в Луганській області (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №78 від 02.11.2021 року в призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області () зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.01.1978 по 20.03.1999 року в «колхозе «Родина» Станично-Луганского района Ворошиловградской области», «совхозе-подсобное с/х ПО «Лугансктепловоз», «совхозе-подсобное с/х «Родина», «СОАО «Батьківщина» (мовою оригіналу), та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 28.10.2021р. пенсію за віком з урахуванням до стажу вищезазначеного періоду роботи.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов