Справа № 280/489/22
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
05 грудня 2022 року Справа № 280/489/22

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано постанови старшого державного виконавця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення виконавчого збору відносно ОСОБА_1 : № 51033971 від 24 червня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51011944 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51010620 від 28 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51015642 від 28 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51010458 від 28 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51009732 від 28 липня 2021 року на суму 12000 грн.; № 51011893 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51010776 від 27 липня 2021 року на суму 12000 грн.; № 51011739 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн.; № 51016237 від 27 липня 2021 року на суму 12 000 грн.

Також, вказаним рішення визнано протипранвим та скасовано постанови старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про накладення штрафу відносно ОСОБА_1 : № 51011944 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн., № 51010620 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51015642 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51010458 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51009732 від 28 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51011893 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51010776 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн.; № 51011739 від 27 липня 2021 року на суму 1 700 грн.; № 51016237 від 27 липня 2021 року на суму 1700 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

24 листопада 2022 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Ями Д.М., у якій він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на надання позивачеві професійної правової допомоги у розмірі 28 845,00 грн.

Відповідач проти задоволення заяви заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що представником позивача до суду не надано доказів сплати позивачем ОСОБА_1 суми правничої допомоги на суму 28 845,00 грн., що свідчить про необґрунтованість поданого клопотання. Також, представник відповідача вказував на те, що заявлена сума не співмірна із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, розглянувши заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Згідно частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, з наданих до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу документів встановлено, що позивач з урахуванням часткового задоволення позову, а також розміру заявлених позовних вимог, просить суд стягнути на його користь витрати на надання правничої допомоги в розмірі 28 845, 00 грн., з яких:

- витрати на усну консультацію, складення позовної заяви та участь у судовому засіданні становлять 8 550,00 грн.;

- основний гонорар, який сплачується у разі задоволення позову згідно підпункту 2.4. Додатку до договору про надання правової допомоги від 21 грудня 2021 року № 438-а-2021 року, становить 20 295,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі Ятрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), №31107/96).

З приводу доводів відповідача щодо відсутності підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу з огляду на ненадання позивачем до суду доказів сплати ним суми правничої допомоги на суму 28 845,00 грн. суд зазначає наступне.

У постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 ВС КАС вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною /третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково. При цьому суд вказує, що процесуальні норми щодо нового порядку відшкодування судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, запроваджені з 15 грудня 2017 року, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Вищезазначене спростовує доводи відповідача з приводу відсутності підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу.

В той же час, зважаючи на предмет спору, кількість та об`єм наданих адвокатом послуг, кількість судових засідань, відсутності обґрунтовуючих документів щодо надання послуг, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в іншій частині є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 5000,00 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по справі № 280/489/22.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено та підписано 05 грудня 2022 року.

Суддя Д.В. Татаринов