Справа № 160/1928/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/1928/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року (м. Дніпро, суддя Кучугурна Н.В.) у справі № 160/1928/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач або скаржник), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 15.12.2021 №1-0462 ГУ ДПС у Дніпропетровській області;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 15.12.2021 №1-0462 ГУ ДПС у Дніпропетровській області;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 15.12.2021 №50462 ГУ ДПС у Дніпропетровській області;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 15.12.2021 №50462 ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірні податкові повідомлення-рішення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а також суперечать встановленим у справі обставинам, тому є протиправними і такими, що підлягають скасуванню. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що заявляючи очікування витрат на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн. позивач не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, опис не визначає витрати часу на кожний вид робіт, витрати не підтверджені актом сторін.

З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Позивачка надіслала відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи апеляційної скарги щодо ненадання детального опису робіт та підтримує висновки суду першої інстанції щодо розміру стягнутих витрат на правничу допомогу. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 4 000 грн за надання останньому правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Права справа» у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 53 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 15.12.2021:

- №1-0462, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, код класифікації доходів бюджету 18010200» за 2020 рік у розмірі 2468,15 грн;

- №1-0462, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, код класифікації доходів бюджету 18010200» за 2020 рік у 11041,99 грн;

- №50462, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2018 рік у розмірі 1917,11 грн та за 2019 рік у розмірі 2148,81 грн;

- №50462, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2018 рік у розмірі 8733,49 гр. та за 2019 рік у розмірі 9789,01 грн.

Вважаючи протиправними спірні рішення відповідача, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу мотивоване тим, що враховуючи неспівмірність розміру судових витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам, складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та значення справи для сторони, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу, які понесені нею у суді першої інстанції, у розмірі 8000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі змісту матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на обґрунтування понесених витрат позивачем подано до суду Договір про надання правової допомоги від 18.11.2020 №18/11/20, додаткову угоду №1 від 10.01.2022 до Договору про надання правової допомоги від 18.11.2020 №18/11/20, розрахунок розміру витрат позивачки, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 26.01.2022, рахунок №1 від 26.01.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 22.02.2022 серія АЕ №1120391 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП№3431 від 31.08.2017.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно з розрахунком розміру витрат позивачки, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги та актом приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 26.01.2022, адвокатським об`єднанням надано позивачці наступну правову допомогу: складання позовної заяви до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.12.2021 №1-0462, від 15.12.2021 №1-0462, від 15.12.2021 №50462, від 15.12.2021 №50462 тривалістю 6 годин у загальній сумі 12000,00 грн (2000,00 грн за годину).

Відтак, є безпідставними доводи апеляційної скарги, що опис робіт (наданих послуг) не визначає витрати часу на кожний вид робіт. Крім того, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що витрати не підтверджені актом сторін, оскільки матеріали справи містять акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 26.01.2022.

Водночас, колегія суддів зазначає, що акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 26.01.2022 не містить детального опису наданих послуг.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції заявляв про свою незгоду з розміром судових витрат, посилаючись на їх неспівмірність характеру справи та зусиллям адвоката на підготовку позовної заяви, що було враховано судом першої інстанції.

Апеляційний суд враховує предмет спору, а також те, що дана справа є справою незначної складності, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, а отже не потребує від адвоката значних зусиль.

Такими чином, з урахуванням співмірності та пропорційності витраченого часу, складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку про те, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню за рахунок суб`єкта владних повноважень, необхідно зменшити до 4 000,00 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів приймає до уваги наявність у матеріалах справи відповідних доказів, а саме: розрахунок розміру витрат позивачки, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги від 04.11.2022 року, акт приймання-передачі наданої правової допомоги №2 від 04.11.2022, рахунок №2 від 04.11.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ №1162226.

Згідно з актом приймання-передачі наданої правової допомоги №2 від 04.11.2022 року відповідно до якого за складання відзиву на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області визначено вартість 2000,00 грн. та зазначено кількість годин на її складення 2, на загальну суму 4000 грн.

Положеннями ст. ст. 132, 134 КАС України визначено з чого складаються судові витрати, а також спосіб їх стягнення і розподілу про, що вже було зазначено вище.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на вказані норми, та враховуючи, що відповідач не подав заперечень щодо суми витрат на правничу допомогу, а також з огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 15 квітня 2021 року у справі №160/6899/20 про те, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, колегія суддів вважає, що позивач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу за складання відзиву на апеляційну скаргу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що визначення співмірності витрат є саме оціночною діяльністю суду.

Так, заявлена позивачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4000,00грн. на думку колегії судді є неспівмірною, з огляду на незначну складність справи та враховуючи, що колегією суддів вже вирішено стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу за поданий адміністративний позов у розмірі 4000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Так, співмірними витратами, на думку колегії суддів, в даному випадку є сума у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, з огляду на зміст ч. 1 ст. 308 КАС України, в іншій частині рішення суду першої інстанції перегляду не підлягає.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його зміни.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі № 160/1928/22 змінити, виклавши абзац 8 його резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі № 160/1928/22 - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов