Справа № 380/10889/22
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року

справа №380/10889/22

провадження № П/380/10972/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузького сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 ) (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Кам`янка-Бузького сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (місцезнаходження: Львівська область, м.Кам`янка-Бузька, вул. Незалежності, 27) (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Кам`янка-Бузького сектору Державної міграційної служби України у Львівській області у видачі ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням 18-річного віку паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

- зобов`язати оформити та видати ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням нею 18-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 03.06.2022 звернулася до відповідача з проханням про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року за релігійними переконаннями замість паспорта громадянина України у вигляді картки типу ID-картки. Однак отримала відповідь, у якій зазначено про відсутність підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року. Позивач вказує, що відмова у видачі паспорта у формі книжечки зразка 1994 року є протиправною, порушує її конституційні права на свободу світогляду і віросповідання, на невтручання в особисте і сімейне життя. Вважає, що відповідач порушив її права на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки, протиправно відступивши від висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 19.09.2018 у справі №806/3265/17.

Ухвалою судді від 15.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що доводи позовної заяви є необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що позивачем вже надано згоду на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру при оформленні попереднього паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, що підтверджується завіреними належним чином копіями заяв-анкет з її особистими власноручними підписами, проставленими добровільно, щодо внесення даних в ЄДДР. Унікальний номер запису у Реєстрі ОСОБА_1 вже сформовано, такий не зміниться при оформленні наступного паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, а тому позиція спричинення шкоди її приватному життю є необґрунтованою та очевидно надуманою. Дані паспорти позивач отримала та користувалась ними протягом терміну їх дії.

Також вказує, що дана справа не відповідає ознакам типової справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 19.09.2018 у справі №806/3265/17, оскільки зразкова справа стосується майбутнього внесення персональних даних до Єдиного державного демографічного реєстру. В даній справі персональні дані позивача вже внесені в ЄДДР за її добровільною згодою. Крім цього вказує, що відмова позивача від паспорта громадянина України у вигляді ID-картки спричинена простим небажанням, однак не реальним побоюваннями настання тяжких негативних наслідків (про жодні релігійні переконання Позивач не згадує в позовній заяві), про що наголошено в правових висновках зразкового рішення.

Відповідач зазначає, що при оформленні наступного паспорта громадянина України у вигляді ID- картки, позивач має право відмовитись від внесення відцифрованих відбитків пальців рук, а тому обсяг внесення біометричних даних буде відповідати обсягу, які вже містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі стосовно позивача. Вважає, що виходячи із системного аналізу норм права, оформлення, видача документу, що посвідчує особу, в тому числі і паспорта громадянина України у будь-якій формі (незалежно від того містить або не містить БЕН - безконтактний електронний носій) неможливо без обробки персональних даних особи. Заява про видачу паспорту підтверджує волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Від позивача 12.09.2022 надійшла відповідь на відзив.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до заяви-анкети від 05.06.2018 № 1922253 ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина України у формі ID-картки НОМЕР_1 та згідно з заявою-анкетою від 13.07.2021 №19322652 позивач оформила біометричний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, факт чого засвідчила власноручним підписом.

ОСОБА_1 03.06.2022 звернулася до Кам`янка-Бузького сектору ГУ ДМС у Львівській області з заявою довільної форми про оформлення і видачу їй паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503 - XII.

За результатами розгляду цього звернення листом Кам`янка-Бузького сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 29.06.2022 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки. Відповідач зазначив, що під час перевірки відомостей викладених у заяві встановлено, що 29.03.2018 ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданим органом 4601 та 27.07.2021 паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , термін дії до 27.07.2031. Також зазначено, що 20.06.2018 позивач документована паспортом громадянина України у вигляді картки, виданим Кам`янка-Бузьким РВ ГУ ДМС у Львівській області (4626), термін дії до 20.06.2022. Вказані паспортні документи оформлено із внесенням відцифрованих відбитків пальців рук, обличчя та підпису до безконтактного електронного носія. Позивачу присвоєно Унікальний номер запису Реєстру 165.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI) визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1 статті 13 вказаного Закону документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.

Статтею 14 Закону №5492-VI передбачено, що документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (далі Положення №2503-ХІІ) затверджено Положення про паспорт громадянина України.

Пунктом 12 Положення № 2503-XII передбачено, що видача та обмін паспорта провадяться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.

Згідно з пунктом 16 Положення № 2503-XII обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Відповідно до пункту 17 Положення № 2503-XII для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм.

Для обміну паспорта у зв`язку із зміною (переміною) прізвища, імені чи по батькові або встановленням розбіжностей у записах подаються також документи, що підтверджують ці обставини.

Для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування (пункт 18 Положення № 2503-XII).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591 (далі - Тимчасового порядку № 456).

Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку № 456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 № 353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України» (пункт 2 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку № 456).

Розділом IV Тимчасового порядку № 456 врегульовано порядок обміну паспорта.

Пунктом 1 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 встановлено, що обмін паспорта здійснюється в разі:

1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження;

2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах);

3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.

Згідно з пунктом 2 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 для обміну паспорта заявник подає:

1) заяву;

2) рішення суду;

3) паспорт, що підлягає обміну;

4) дві (три у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати;

6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально;

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Верховний Суд у постанові від 21.08.2020 під час розгляду адміністративної справи №260/99/19 вказав, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Суд зазначає, що подана позивачем заява за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням №2503-XII.

Відповідач надав ОСОБА_1 відповідь на її звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян». Тобто, рішення про відмову позивачу в оформленні та видачі паспорта у формі книжечки відповідачем не приймалось.

Суд враховує, що позивачем не наведено доказів наявності правових підстав для заміни паспорту у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Водночас суд наголошує, що позивач у 2018 році зверталась з заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки та отримала паспорт громадянина України у формі ID-картки. Позивачу присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є незмінним.

Крім цього суд враховує, що позивачка за добровільним волевиявленням та особистою ініціативою у 2021 році звернулась за оформленням біометричного паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який отримала 25.08.2021. При цьому, при поданні заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру надала згоду на обробку персональних даних.

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для видачі позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки.

Суд також зазначає, що посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду є помилковими, адже під час розгляду зразкової адміністративної справи № 806/3265/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ознаками цієї типової справи є:

а) позивач фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

б) відповідач територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач надала згоду на обробку персональних даних, отримала паспорт громадянина України у формі ID-картки і звернувся з заявою довільної форми про заміну паспорту старого зразка.

Аналіз наведених обставин адміністративної справи № 380/10889/22 дає можливість дійти беззаперечного висновку щодо відмінності обставин вказаної та зразкової адміністративної справи, та неможливості врахування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018.

Відтак, суд доходить до висновку, що вказані обставини у своїй сукупності вказують на те, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя. А відтак відповідач обґрунтовано вказав про те, що відсутні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХII.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузького сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан