Справа № 160/10639/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову щодо встановлення судового контролю
за виконанням судового рішення

07 грудня 2022 року Справа №160/10639/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.02.2021 за № ФД 106763 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням усіх складових грошового забезпечення та їх відсоткового значення, які були враховані при призначенні йому пенсії з 01.09.2005 року та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплати пенсії ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до довідки № ФД 106763 від 22.02.2021 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, а також усіх складових грошового забезпечення та їх відсоткового значення, які були враховані при призначенні ОСОБА_2 пенсії з 01.09.2005 року (з урахуванням раніше виплачених сум), без обмеження пенсійних виплат максимальним розміром;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, які виразились у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_2 пенсії, починаючи з 01.01.2008, без урахування усіх складових грошового забезпечення, які були враховані при призначенні йому пенсії з 01.09.2005 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_2 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у не перерахунку та не виплаті пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 року в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення, визначеного ІНФОРМАЦІЯ_1 в довідці від 22.02.2021 за № ФД 106763.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_2 у розмірі 80% грошового забезпечення, на підставі від 22.02.2021 за № ФД 106763, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_2 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

22.10.2021 року судове рішення від 21.09.2021 року у даній справі набрало законної сили.

27.10.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на адресу ОСОБА_2 направлено 2 (два) оригіналу виконавчих листа, які отримані представником позивача ОСОБА_1 - 10.11.2021 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року виправлено описку в резолютивній частині тексту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки від 22.02.2021 за № ФД 106763, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум».

01.12.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення строку для подання звіту, в якій представник позивача просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання чинності рішенням суду у цій справі, надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання у повному обсязі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року у справі № 160/10639/21.

- враховуючи тривале невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області рішень судів, винести окрему ухвалу, яку направити до керівників Пенсійного фонду України та до Головного управління Пенсійного фонду України до Дніпропетровській області, а також до прокуратури Дніпропетровської області.

В обґрунтування означеної заяви представник позивача посилається на протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо тривалого невиконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2013 року у справі №203/1392/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року у даній справі.

Розглянувши дану заяву та дослідивши викладені у неї доводи, суд вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2-3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України , заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_4 проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Суд зазначає, що з метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а та в ухвалах від 10 грудня 2018 року у справі №807/2358/15, від 17 жовтня 2019 року у справі №826/12592/14.

Відповідно до вимог ч. 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд зазначає, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

У свою чергу, матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження". Крім того, доказів того, що загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату після відповідного звернення позивача із заявою та виконавчими листами до органу ДВС, матеріали справи також не містять.

Щодо вимог заяви представника позивача, в порядку ст. 382 КАС України винести окрему ухвалу, яку направити до керівників Пенсійного фонду України та до Головного управління Пенсійного фонду України до Дніпропетровській області, а також до прокуратури Дніпропетровської області, слід зазначити, що положеннями ст. 382 КАС України, в порядку якої представником позивача подано заяву, та яка розглядається судом, не передбачено такі правові наслідки її розгляду як постановлення окремої ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу представника позивача на те, що заяву про встановлення судового контролю за невиконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2013 року у справі №203/1392/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слід подавати в порядку ЦПК до суду який прийняв таке судове рішення, а саме, до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України по справі №160/10639/21.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 370, 382 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник