Справа № 340/4575/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/4575/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо невнесення до Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування необлікованої інформації про наявність страхового стажу та сплачених сум страхових внесків протягом періоду з 16.06.2013 р. по 06.11.2015 р.;

2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вчинити дії щодо внесення до Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування необлікованої інформації про наявність страхового стажу та сплачених сум страхових внесків протягом періоду з 16.06.2013 р. по 06.11.2015 р.

В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що в період з 16.06.2013 по 06.11.2015 проходила службу у відділі МВС України Кіровоградській області. Відсутність відповідних відомостей за вказаний період роботи у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування призвело до необґрунтованого зменшення соціальних виплат позивачу за період тимчасової непрацездатності. Тому позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про зарахування йому до страхового стажу та внесення до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про наявність у нього страхового стажу за період проходження служби в органах МВС з 16.06.2013 р. по 06.11.2015 р. та додав належним чином завірені копії документів. Проте данні про стаж відповідачем не внесені, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду 05.10.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного (письмового) провадження без виклику сторін.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не є юридичною особою, яка самостійно вносить будь - які данні до системи персоніфікованого обліку про застрахованих осіб. Прямий обов`язок подання інформації про періоди служби, розмір грошового забезпечення та сплату страхових внесків покладено на центральному рівні на ДФС, а в разі відсутності даних на районному рівні звітність подається страхувальниками. На адресу відповідача така звітність не надходила ( а.с. 28-38).

В ході розгляду справи суд ухвалою від 31.10.2022 року витребовував у Управління МВС України в Кіровоградській області інформацію, чи подавалась Управлінням МВС України в Кіровоградській області звітність щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 16.06.2013 року по 06.11.2015 року, за формою згідно пункту 4 Порядку № 770, до Головного управління ПФУ у Кіровоградській області; а також інформацію від відповідача, чи подавало Управління МВС України в Кіровоградській області, звітність, в тому числі щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 16.06.2013 року по 06.11.2015 року, за формою згідно пункту 4 Порядку № 770, до Головного управління ПФУ у Кіровоградській області та які заходи вживались відповідачем для забезпечення отримання вказаної звітності на виконання вимог Порядку №770 до 11.10.2022 року, враховуючи, що з 06.11.2015 року страхувальник перебуває в стані припинення, та надати відповідні докази.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 22.06.2022 ( а.с. 5) про внесення до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, даних про наявність у нього страхового стажу за період проходження військової служби з з 16.06.2013 року по 06.11.2015 року.

Листом №4000-4103/Л-02-8-1100/22 від 07.07.2022 відповідач повідомив, що дані відносно позивача до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року повинні вноситись Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та Державною податковою службою України; страхувальники подають звіт до територіальних органів Пенсійного фонду України у разі відсутності після обміну інформацією на центральному рівні; на сьогодні триває погодження проекту постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження порядку надання Державною податковою службою України Пенсійному фонду України інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суму виплаченого доходу, необхідну для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським» ( а.с.30-33).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Преамбулою Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон № 1058) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що цей закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У разі, якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Закон № 2464-VI) Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Порядок внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру визначено нормами Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1 (далі по тексту - Положення № 10-1).

Законом України від 03.04.2007 № 857 -V «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», були внесені зміни до Закону № 1058, зокрема, статтю 11 доповнено пунктом 17 включивши до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового та начальницького складу.

Разом з цим, відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зі змінами внесеними наказом Міністерства фінансів України від 11.04.2016 № 441, подання до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про нарахування заробітку (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам страхувальниками, які нараховують та сплачують єдиний соціальний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), осіб рядового і начальницького складу, в розрізі кожної застрахованої особи у звітному місяці, передбачено за період з 01 червня 2016 року. Внаслідок чого, інформація про страховий стаж до цього періоду відсутня в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України від 03.10.2018 № 2148- VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі по тексту - Закон №2148- VІІІ) пункт 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058 викладено в наступній редакції:

Зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 01.01.2004 по 31.12.2006 проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Абзацом четвертим підпункту 3 пункту 9 розділу II Закону № 2148 зобов`язано Кабінет Міністрів України визначити порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016 стосовно військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.08.2019 № 770 «Про затвердження порядків зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу та подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків стосовно військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб начальницького і рядового складу, поліцейських» (далі по тексту - Порядок № 770).

Відповідно до пункту 3 Порядку №770 подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським, відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами № 8 ДР і № 1 ДФ за період, за який подано інформацію.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 770 у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення (далі - страхувальники), або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи), до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком.

Страхувальники або уповноважені органи подають звіт до територіальних органів Пенсійного фонду України у такі строки:

за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2003 р. - не пізніше ніж 1 грудня 2019 р.;

за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2007 р. - не пізніше ніж 1 травня 2020 р.;

за період з 1 січня 2008 р. по 31 грудня 2011 р. - не пізніше ніж 1 жовтня 2020 р.;

за період з 1 січня 2012 р. по 31 грудня 2015 р. - не пізніше ніж 1 жовтня 2021 р.;

за період з 1 січня 2015 р. по 31 грудня 2016 р. - не пізніше ніж 11 жовтня 2022 року.

Кінцеві строки подання страхувальниками або уповноваженими органами звіту до територіальних органів Пенсійного фонду України, зазначені у цьому пункті, можуть бути змінені відповідними державними органами за погодженням з Пенсійним фондом України, але не пізніше ніж до 11 жовтня 2022 року.

Для формування звіту страхувальники або уповноважені органи та територіальні органи Пенсійного фонду України можуть обмінюватися інформацією на паперових та магнітних (електронних) носіях. При цьому територіальні органи Пенсійного фонду України аналізують отриману від страхувальників та уповноважених органів інформацію, додають інформацію, наявну в Пенсійному фонді України, та повертають таку інформацію до страхувальників або уповноважених органів для заповнення та подання звіту.

Отже, порядком передбачено подання до органів Пенсійного фонду України відомостей у вигляді інформації ДФС за формами № 8 ДР і № 1 ДФ або звіту встановленої форми, органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення (страхувальники), або органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (уповноважені органи).

За інформацією, наданою відповідачем, станом 01.12.2022 року Управлінням МВС України в Кіровоградській області (страхувальником) звітність, передбачена Порядком №770 по ОСОБА_1 за період з 16.06.2013 року по 06.11.2015 року, за формою згідно пункту 4, не надходила (а.с. 44-46).

Управлінням МВС України в Кіровоградській області на виконання ухвали суду від 31.10.2022 також не надано доказів того, що звітність щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 16.06.2013 року по 06.11.2015 року, за формою згідно пункту 4 Порядку № 770, подавалась страхувальником до Головного управління ПФУ у Кіровоградській області.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, на підставі та в межах повноважень, а тому вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення відповідних відомостей та зобов`язання внести відповідні відомості до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не підлягають задоволенню.

З аналізу зазначених вище положень законодавства України, вбачається, що обчислення страхового стажу здійснюється органами Фонду при призначенні (перерахунку) пенсій.

Позивачем не надано доказів звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії та прийняття відповідачем рішення щодо відмови у зарахуванні періоду проходження служби до страхового стажу при призначенні пенсії, отже дана вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо посилання позивача на зменшення соціальних виплат за період тимчасової непрацездатності внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо невнесення відповідних відомостей до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, необхідно зазначити наступне.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі по тексту - Закон № 1105-XIV) право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:

1) тимчасової непрацездатності на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві;

2) необхідності догляду за хворою дитиною;

3) необхідності догляду за хворим членом сім`ї;

4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;

5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;

5-1) на період перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій;

6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;

7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;

8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Позивачем не надано до суду доказів, який саме вид соціальних виплат за період тимчасової непрацездатності зазнав зменшення внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.

З урахуванням положень частини 1 статті 24 Закону № 1105-XIV, суд погоджується з позивачем, що розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності залежить від розміру страхового стажу.

Однак, як вже зазначалось судом, відповідач діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не вчинив протиправної бездіяльності, що спричинила би порушення прав позивача на отримання належного розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим у разі надання суб`єктом владних повноважень доказів, які свідчать, що спірне рішення, дії чи бездіяльність є правомірним, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та статті 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач обґрунтував та довів доказами правомірність оскаржуваної бездіяльності, разом із тим, як доводи позивача про протиправність бездіяльності відповідача були спростовані останнім та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку із чим у задоволенні позову належить відмовити.

За приписами статті 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, не підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 243 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко