Справа № 380/15702/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянув в порядку письмового провадження у місті Львові адміністративну справу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови, -

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1 ), в якому просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 04.10.2022 ВП № 52677858 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 04.10.2022 ВП №52677858 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду є протиправною, оскільки при її винесенні державним виконавцем належним чином не перевірено факт виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Позивач зазначає, що Головним управлінням, отримавши постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 21.09.2022 про прийняття виконавчого провадження ВП №52677858 з виконання виконавчого листа №2-а-534/11, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 13.10.2016, скеровано листа про фактичне виконання рішення суду від 24.10.2022 № 1300-5903-5/97208 та долучено підтверджуючі документи про виконання (копію розпорядження від 20.10.2016 та копії розрахунків стажу та заробітної плати). Звертає увагу, що Пенсійним фондом долучено до матеріалів виконавчих проваджень достатньо доказів, які дають підстави вважати, що рішення суду у справі № 2а-534/11 фактично виконано в повному обсязі. Зазначає, що державним виконавцем не зазначено, які саме розрахункові документи, крім розпоряджень, які містяться в матеріалах пенсійної справи, слід долучити до матеріалів виконавчого провадження, на виконання судового рішення. В позовній заяві позивач наводить перелік дій, які ним вживалися для виконання рішення суду та повідомлення відповідача про виконання рішення суду листами від 21.04.2021 за вих. № 1300-5903- 8/36283, від 09.09.2021 за вих. № 1300-5306-8/79337, від 02.02.2022 за вих. № 1300-5903-5/8/12113), а тому вважає, що підстави для застосування до нього штрафу за невиконання рішення суду відсутні.

Ухвалою суду від 08.11.2022 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

18.11.2022 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто, у зв`язку чим ухвалою суду від 23.11.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з врахуванням особливостей, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, та зобов`язано відповідача надати суду завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 52677858 у визначений судом строк.

На виконання ухвали суду 02.12.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з належним чином завіреними копіями матеріалів виконавчого провадження №52677858. Відзив обгрунтований тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на момент її винесення доказів про виконання рішення суду боржником подано не було. Відповідач зазначає, що вказаний закон чітко визначає дії, які повинен вчинити державний виконавець у випадку невиконання рішення суду, зокрема, єдиним заходом примусового виконання рішення зобов`язального характеру є застосування штрафу до боржника. Відповідач зазначає, що у державного виконавця відділу відсутні документальні підтвердження щодо виконання в повному обсязі виконавчого документа, Відповідач також вважає, що обов`язок повідомити про виконання рішення суду покладається на боржника, а факт виконання рішення суду державним виконавцем перевіряється за документами, наданими виконавцю, а такі надійшли на адресу відповідача лише згідно з листами Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.10.2022 за вих. № 1300-5903-5/97208 та від 25.10.2022 за вих. № 1300-5306-8/97875. Вважає, що державний виконавець діяв згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи наявні у справі матеріали, наявність підтвердження належного повідомлення сторін, подання відповідачем витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження, а також той факт, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду та особливості, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без участі представників сторін, враховуючи скорочений, десятиденний строк, на розгляд цієї категорії справ.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

На виконанні у Миколаївському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 45688982, з виконання виконавчого листа № 2-а-534/11, виданого 10.11.2014 Миколаївським районним судом Львівської області, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, по якому 20.10.2014 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано сторонам до відома та виконання.

Виконавчий лист № 2-а-534/11, виданий 10.11.2014 Миколаївським районним судом Львівської області, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у справі №2а-534/11, про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 25 квітня 2011 року, виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає районний коефіцієнт та північну надбавку, з урахуванням при обчисленні пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за періоди роботи вахтовим методом з 11 червня 1999 року по 30 квітня 2002 року, з 17 березня 2003 року по 16 грудня 2007 року, з 25 січня 2008 року по 18 грудня 2008 року, з 13 лютого 2009 року по 5 жовтня 2010 року, а також зарахувати до страхового стажу як повний місяць неповний місяць роботи позивача в жовтні 2010 року.

Згідно з виконавчим листом від 10.11.2014 №2а-534/11 та на виконання рішення суду Головним управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії з 25 квітня 2011 року ОСОБА_1 , виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає районний коефіцієнт та північну надбавку за періоди роботи по вахтовому методу з 11 червня 1999 по 30 квітня 2002, з 17 березня 2003 по 16 грудня 2007, з 25 січня 2008 по 18 грудня 2008. з 13 лютого 2009 по 05 жовтня 2010, а також зараховано неповний місяць роботи як повний в жовтні 2010 року.

Згідно з проведеним перерахунком сума до виплати склала 30848 грн. 44 коп., яку позивач фактично отримав у січні 2015 року, в подальшому здійснювалися відповідні виплати перерахованої пенсії щомісячно.

Головним управлінням листом від 10.12.2014 №5528/03-36 повідомлено державну виконавчу службу про фактичне виконання рішення суду у справі №2а-254/11 згідно виконавчого листа від 10.11.2014 №2а-534/11 у виконавчому провадженні від 03.12.2014 ВП № 45688982, в якому зазначено, що виплата перерахованої пенсії за рішенням суду буде проведена в січні 2015 року та долучено підтверджуючі документи про виконання (копію розпорядження о/р 145484 від 10.12.2014).

Додатково листом від 04.02.2015 № 614/03-36 Головним управління надано довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії позивачу помісячно за період з 18.09.2010 по 31.10.2015.

Однак, постановою Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2016 року у справі № К/800/56078/14; К/800/57397/14 змінено постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року, постанову суду апеляційної інстанції в частині залишення без розгляду адміністративного позову про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період до 24 квітня 2011 року, а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. В абзаці четвертому резолютивної частини постанови виключено слова «районний коефіцієнт та». В решті постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року залишено без змін.

Миколаївським районним судом Львівської області на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду 13 вересня 2016 року у справі № 876/5962/16 (новий розгляд) видано ще один виконавчий лист від 13.10.2016 № 2-а-534/11, яким зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 18.09.2010 по 24.04.2011, виходячи із розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, з врахуванням при обчисленні пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за періоди роботи по вахтовому методу з 11.06.1999 по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, а також зарахувати до страхового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 в жовтні 2010 року.

Державним виконавцем ВДВС Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження від 20.10.2016 ВП № 52677858 з примусового виконання виконавчого листа №2а-534/11, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 13.10.2016 про зобов`язання УПФУ в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 18.09.2010 по 24.04.2011, виходячи з розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, з врахуванням при обчисленні пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за період роботи по вахтовому методу з 11.06.1999 по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, а також зарахувати до трудового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 в жовтні 2010 року.

Головним управлінням на виконання постанови державного виконавця від 20.10.2016 ВП № 52677858, та з врахуванням прийнятої постанови Вищого адміністративного суду України від 27.07.2016, якою змінено постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2014, за якою здійснювався перерахунок та виплата пенсії, по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 (новий розгляд) здійснено перерахунок пенсії з 18.09.2010, виключивши «районний коефіцієнт».

Нарахована доплата пенсії за рішеннями суду проведена у листопаді 2016 року в розмірі 3296,58 грн. (основні відомості на виплату пенсії за листопад 2016 року по ПАТ КБ Приватбанк).

Головним управлінням листами від 26.10.2016 №5043/03-29 та від 28.03.2017 № 1777/09-27 з долученням довідки № 973 про розмір призначеної та фактично отриманої позивачем пенсії повідомлено Державну виконавчу службу про фактичне виконання рішення суду та з метою вжиття всіх заходів по виконанню судового рішення та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 52677858.

01.06.2018 ВДВС прийнято постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45688982 та ВП № 52677858.

04.02.2019 рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/1589/18 скасовано постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45688982 від 01.06.2018 та ВП № 52677858 від 01.06.2018.

01.04.2019 ВДВС винесено постанови про відновлення виконавчих проваджень № 52677858 та № 45688982.

05.04.2019 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом № 1009/08.02-19 повторно повідомило державного виконавця про виконання виконавчих листів №2а-534/11 від 13.10.2016 та №2а-534/11 від 10.11.2014 та просило здійснити перевірку фактичного їх виконання, в порядку, передбаченому Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Судом також встановлено, що листами від 21.04.2021 за вих. № 1300-5903- 8/36283, від 09.09.2021 за вих. № 1300-5306-8/79337, від 02.02.2022 за вих. № 1300-5903- 8/12113 Головним управлінням повідомлено державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 у справі № 9104/98279/12 в добровільному порядку в межах повноважень Пенсійного фонду, надано витяги з матеріалів пенсійної справи а саме: копії розпоряджень про виконання рішення суду від 10.12.2014 та від 10.10.2016, копії розрахунків стажу та заробітної плати, копії довідок про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області № 447/601/22 від 12.04.2022 замінено сторону боржника з Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до абзацу 5 п. 4 Розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Відповідно до абзацу 3 п. 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, передача виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Відтак, постановою головного державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 01.08.2022 передано виконавче провадження № 52677858 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), а постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 21.09.2022 прийнято виконавче провадження № 52677858.

04.10.2022 за невиконання без поважних причин рішення суду державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,0 грн, та зобов`язано виконати рішення суду.

14.10.2022 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшла постанова державного виконавця від 04.10.2022 про накладення штрафу у розмірі 5100,0 грн, та зобов`язання виконати рішення суду.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.10.2022 за вих. № 1300-5903-5/97208 повідомлено про виконання рішення у справі № 2-а-534/11, зокрема про те, що з врахуванням прийнятої постанови Вищого адміністративного суду України від 27.07.2016, якою змінено постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2014, за якою здійснювався перерахунок та виплата пенсії, по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 (новий розгляд) управлінням було повторно здійснено перерахунок пенсії з 18.09.2010, виключивши «районний коефіцієнт». Нарахована доплата пенсії за рішеннями суду проведена у листопаді 2016 року в розмірі 3296,58 грн.(основні відомості на виплату пенсії за листопад 2016 року по ПАТ КБ Приватбанк).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.10.2022 за вих. № 1300-5306-8/97875 надано копію розпорядження від 10.10.2016 та копії розрахунку стажу та заробітної виплати згідно з рішенням № 2-а-534/11 та копію розпорядження та розрахунку стажу та заробітної плати.

Вважаючи, що відповідач протиправно виніс постанову про накладення штрафу, позивач звернувся до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадженнявід 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 5 №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних доходів громадян; на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VIII слідує, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Судом встановлено, що позивач на виконання постанови державного виконавця від 20.10.2016 ВП № 52677858 з примусового виконання виконавчого листа №2а-534/11, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 13.10.2016 про «зобов`язання УПФУ в Миколаївському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 18.09.2010 по 24.04.2011, виходячи з розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, з врахуванням при обчисленні пенсії середньомісячної заробітної плати за річний обліковий період підсумованого робочого часу за період роботи по вахтовому методу з 11.06.1999 по 30.04.2002, з 17.03.2003 по 16.12.2007, з 25.01.2008 по 18.12.2008, з 13.02.2009 по 05.10.2010, а також зарахувати до трудового стажу як повний місяць неповний місяць роботи ОСОБА_1 в жовтні 2010 року, та з врахуванням прийнятої постанови Вищого адміністративного суду України від 27.07.2016, якою змінено постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2014, за якою здійснювався перерахунок та виплата пенсії, по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 (новий розгляд) здійснив перерахунок пенсії з 18.09.2010, виключивши «районний коефіцієнт».

Нарахована доплата пенсії за рішеннями суду проведена у листопаді 2016 року в розмірі 3296,58 грн. (основні відомості на виплату пенсії за листопад 2016 року по ПАТ КБ Приватбанк).

Про здійснення вказаного перерахунку позивач листами від 26.10.2016 №5043/03-29 та від 28.03.2017 № 1777/09-27 з долученням довідки № 973 про розмір призначеної та фактично отриманої позивачем пенсії повідомляв Державну виконавчу службу.

Про виконання рішення суду у справі №2а-534/11 позивач неодноразово повідомляв ВДВС листами від 10.12.2014 №5528/03-36, 04.02.2015 № 614/03-36, від 26.10.2016 № 5043/03-29, від 28.03.2017 № 1777/09-27, від 28.03.2017 № 1790/01-11, від 10.03.2017 № 1493/06-13, від 06.11.2017 №5442/01-11, від 06.11.2017 №5443/01-11, від 05.04.2019 № 1009/08,02-19, від 18.06.2020 за № 1300-0803-8/45558 та надавав витяг з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 про розрахунок заробітної плати, яка врахована при обчисленні пенсії з врахуванням рішення суду.

Крім цього, листами від 21.04.2021 за вих. № 1300-5903- 8/36283, від 09.09.2021 за вих. № 1300-5306-8/79337, від 02.02.2022 за вих. № 1300-5903- 8/12113 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повідомлено державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 у справі № 9104/98279/12 в добровільному порядку в межах повноважень Пенсійного фонду, надано витяги з матеріалів пенсійної справи а саме: копії розпоряджень про виконання рішення суду від 10.12.2014 та від 10.10.2016, копії розрахунків стажу та заробітної плати, копії довідок про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії.

Надаючи оцінку вжитих позивачем заходів щодо виконання рішення суду судом не встановлено наявності вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у цій справі з боку позивача.

Суд також звертає увагу, що в постанові від 21.09.2022 про прийняття виконавчого провадження № 52677858 не зазначено строку, наданого для виконання рішення суду, не зазначено, які саме розрахункові документи, крім розпоряджень, які містяться в матеріалах пенсійної справи, слід долучити до матеріалів виконавчого провадження, на виконання судового рішення, а в оскаржуваній постанові відсутні обгрунтування в чому саме полягає невиконання рішення суду, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Суд враховує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області отримавши постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 21.09.2022 про прийняття виконавчого провадження ВП №52677858 з виконання виконавчого листа №2-а-534/11, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 13.10.2016, скеровано листа про фактичне виконання рішення суду від 24.10.2022 № 1300-5903-5/97208 та долучено підтверджуючі документи про виконання (копію розпорядження від 20.10.2016 та копії розрахунків стажу та заробітної плати).

Доказів отримання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області постанови від 21.09.2022 про прийняття виконавчого провадження № 52677858 до моменту прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідачем також не подано.

За таких обставин суд доходить висновку, що державний виконавець передчасно прийняв постанову про накладення штрафу від 04.10.2022 ВП № 52677858 з виконання виконавчого листа від 13.10.2016 № 2а-534/11, не переконавшись як в отриманні Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області постанови від 21.09.2022 про прийняття виконавчого провадження № 52677858, так і у виконанні виконавчого листа від 13.10.2016 № 2а-534/11.

За змістом частини першої статті 63 Закону №1404-VIII визначено обов`язок державного виконавця наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевірити виконання рішення боржником.

Крім цього, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31.05.2022 у справі № 360/940/20 та відповідно до ч. 5 с. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Отже, на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України Про виконавче провадження можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Крім цього, встановлення таких обставин як: - невиконання судового рішення; - наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 по справі № 420/70/19 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

У постанові Верховного Суду від 21.01.2020 по справі № 640/9234/19 суд дійшов висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні, останню винесено лише у зв`язку з фактичним невиконанням судового рішення та без з`ясування і оцінки причин цього невиконання.

Будь-яких заходів щодо з`ясування та оцінки причин невиконання рішення суду відповідачем не вжито, доказів протилежного суду не подано.

Державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не обгрунтовано, в якій частині не виконано рішення суду, не надано вмотивованого обгурунтування про визнання або невизнання причин невиконання рішення суду неповажними.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вживало конкретні заходи для виконання рішення суду та здійснило перерахунок пенсії на підставі виконавчого листа, докази перерахунку містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штрафу за невиконання судового рішення, тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому суд зазначає, що вказане не виключає існування принципу обов`язковості виконання судового рішення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.. Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Відтак, беручи до уваги, що позивач в даній справі виступає не як суб`єкт владних повноважень а як сторона виконавчого провадження, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2481,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 287, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 04.10.2022 ВП № 52677858 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції згідно зі ст.287 КАС України протягом десяти днів з дня проголошення рішення, із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

Суддя Чаплик І.Д.