Справа № 580/5527/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05 грудня 2022 року справа № 580/5527/22

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.06.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.06.2021 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.11.2022р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві десятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

В ухвалі зазначено, що позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до Черкаського окружного адміністративного суду:

- доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду.

24.11.2022р. до суду від позивача, на виконання вимог ухвали від 15.11.2022р. подано нову редакцію позову заяву, в якій послався на висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 24.12.2020р. у справі №510/1286/16-а, у постанові від 24.04.2018р. у справі № 646/6250/17 та у постанові від 24.11.2020р. у справі №815/460/18, відповідно до яких, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Вказано також, що Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013р. №8-рп/2013 прямо зазначив про неможливість обмеження будь-яким строком звернення особи до суду з позовом про стягнення, окрім іншого, усіх виплат, на які особа має право відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, у зв`язку із чим позивач зазначає, що ним не пропущено строк на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у даній справі, суд врахував наступне.

Частинами 1, 2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлюючи обставини за яких позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення оскаржуваною бездіяльністю його прав, судом враховано, що пенсія є періодичним платежем, отже про неналежний її розмір позивач мав знати протягом часу її отримання (позивачем не заперечується, що йому було відомо про те, що виплату доплати пенсії за 2016-2017 роки відповідачем здійснено до повного погашення заборгованості - до червня 2021 року включно). Суд зазначає, що особа, яка отримує пенсію має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19.

Суд зазначає, що оскільки позивач із червня 2021 року знав/повинен був знати, що виплату доплати пенсії за 2016-2017 роки відповідачем погашено у повному обсязі у червні 2021 року, то шестимісячний строк звернення до суду із даним позовом слід обраховувати саме з липня 2021 року.

Разом з тим, цей позов поданий до суду 09.11.2022р. (згідно відмітки Укрпошти на поштовому конверті), тобто, з пропуском встановленого ст.122 КАС України строку звернення в суд після виникнення спірних правовідносин, більш як на 10 місяців.

Відповідь відповідача від 06.09.2022 на його заяву від 10.08.2022р., не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а лише свідчить про час коли він почав вчиняти активні дії для реалізації власних прав.

У постановах від 03 вересня 2021 року у справі № 460/1904/19, від 04 травня 2022 року у справі №460/5667/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 460/4531/20 Верховний Суд дійшов висновку, що отримання позивачем листа, яким йому відмовлено у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати частини пенсії, донарахованої на виконання рішення суду, не може змінювати момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата прямо не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти зі спливом певного строку після отримання пенсії, про перерахунок якої він просив.

Суд зазначає, що жодних обставин, які б унеможливили б та не залежали від волі позивача для звернення із даним позовом до суду у період з липня 2021 року позивачем не зазначено, доказів підтвердження таких обставин до суду не надано.

Судом враховується, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі №160/6430/20.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідачем не усунуто недоліків позовної заяви, визначених ухвалою від 15.11.2022р., не надано жодних доказів поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 24.12.2020р. у справі №510/1286/16-а, у постанові від 24.04.2018р. у справі № 646/6250/17 та у постанові від 24.11.2020р. у справі №815/460/18, відповідно до яких, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом, суд вважає необгрунтованими, оскільки у вказаних справах предметом спору слугувало питання виплати/перерахунку пенсії, натомість у межах даної справи спірним є виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, що не є тотожним, у зв`язку із чим висновки Верховного Суду у вказаних справах судом не можуть бути прийняті в якості належних підстав звернення із даним позовом поза строками звернення до суду через суттєві відмінності у правовому регулюванні спірних правовідносин. Крім того, у вказаних постановах Верховним Судом жодним чином не досліджувалось питання щодо неможливості обмеження строками звернення вимоги щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013р. №8-рп/2013, в якому зазначено про неможливість обмеження будь-яким строком звернення особи до суду з позовом про стягнення, окрім іншого, усіх виплат, на які особа має право відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, суд також вважає необгрунтованими, оскільки у межах даної справи не заявлено вимог про стягнення належних позивачу сум коштів, в свою чергу спірна компенсація позивачу не була нарахована, відтак вважати спірну компенсацію належними позивачу коштами наразі передчасно.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

На разі положеннями Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не визначено спеціальних строків для звернення до адміністративного суду.

Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав.

Частинами 1, 2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, у спірних правовідносинах слід застосовувати шестимісячний строк встановлених ст. 122 КАС України.

У зв`язку із зазначеним доводи позивача про неможливість обмеження строком звернення звернення із даним позовом, суд вважає необгрунтованим.

Поряд із зазначеним, суд зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Згідно пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, зокрема у разі, якщо:

- позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

- у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).

Відповідно до частини 5 статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Частиною 8 статті 169 КАС України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набирає законної сили відповідно статті 256 КАС України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО