Справа № 580/5455/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05 грудня 2022 року справа № 580/5455/22

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними, скасування постано та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати як незаконну постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Капшитара Володимира Олександровича від 04.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження №53691352 та зобов`язати посадових осіб Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) видалити зазначену постанову з Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України;

- зобов`язати посадових осіб Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні №53691352 винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону У країни «Про Виконавче провадження» у зв`язку зі скасування постанови серії БР №312516 від 14.02.2017 року винесеної поліцейським взводу №5 роти забезпечення БДР ГУНП в Київській області, на підставі якої виданий виконавчий документ та зобов`язати внести ці відомості до Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України;

- визнати протиправною та скасувати як незаконну постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Капшитара Володимира Олександровича від 26.01.2022 року про передачу виконавчого провадження №53691352;

- визнати протиправною та скасувати як незаконну постанову старшого державного виконавця Придніровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Капшитара Володимира Олександровича від 26.01.2022 року про прийняття виконавчого провадження №53691352;

- визнати протиправною та скасувати як незаконну постанову від 02.11.2022 року про виправлення помилки у процесуальному документі старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Капшитара Володимира Олександровича у постанові від 26.01.2022 року про передачу виконавчого провадження №53691352;

- визнати протиправною та скасувати як незаконну постанову від 02.11.2022 року про виправлення помилки у процесуальному документі старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Капшитара Володимира Олександровича у постанові від 26.01.2022 року про прийняття виконавчого провадження №53691352.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.11.2022р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві десятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до Черкаського окружного адміністративного суду:

- доказів поважності пропуску строку звернення до суду із вимогами про скасування постанови від 04.12.2019р. про закінчення виконавчого провадження №53691352;

- доданих до позову матеріалів для відповідача.

В ухвалі вказано, що встановлені обставини справи вказують на те, що з 27.10.2021р. та щонайпізніше у лютому 2022 року було відомо про спірну постанову від 04.12.2019р. про закінчення виконавчого провадження, що стала предметом даного спору, однак із даним позовом позивач звернувся до суду лише - 10.11.2022р. (вх. суду від 10.11.2022р. №34770/22), тобто з пропуском десятиденного строку звернення встановленого ст. 287 КАС України. При цьому жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення позивачем до суду не надано.

21.11.2022р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої позивачем додано примірник додатків до позову матеріалів для відповідача. Крім того, подав заяву про поновлення строку звернення, в якій вказано, що 27.07.2021р. позивачу в МПП Фірма «Реабілітація» м.Київ виконано оперативне втручання: артроскопію правого колінного суглобу, видалення гвинта, вентральна декомпресія, резекція медіального меніску, дебридмент та надано рекомендації лікаря перебувати під наглядом лікаря включно до 27.01.2022року. В цей же період, проходячи лікування та реабілітацію, 20.01.2022 року у Позивача виявлено іншу хворобу, лікування якої здійснювалось по 16.02.2022 року, після чого було проведено додаткову діагностику та з 18.02.2022 року призначене інше лікування, яке у зв`язку з веденням воєнного часу 24.02.2022року, завершене не було та потребує оперативного втручання після завершення війни, у зв`язку з неможливістю після неї самостійно пересуватись протягом певного часу (консультативні висновки, висновки МРТ додаються). Крім того, зазначено, що на протязі квітня-жовтня 2022 року позивач звертався за медичною допомогою та лікуванням з приводу захворювання та підозрою на COVID-19, за медичною допомогою та лікуванням до лікаря гастроентеролога, дерматолога та сімейного лікаря (медичні довідки та висновки спеціалістів додаються), що, як зазначає позивач, доводить, що у період з 27.10.2022 року по 10.11.2022 року позивач у зв`язку з лікуванням та проходженням реабілітації, виникненням нової хвороби, загостренням в цей період хвороб, пов`язаних з інвалідністю та хронічних хвороб не мав об`єктивної можливості у 10-денний термін звернутися до суду для відновлення порушених прав та інтересів.

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом десяти днів від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд встановив, що предметом даної позовної заяви є зокрема правомірність постанови державного виконавця від 04.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження №53691352.

Позивач вказує, що 27.10.2021р. з додатку «ДІЯ» він дізнався про наявне виконавче провадження номер в АСВП 53691352, відкрите 04.04.2017, про його закінчення 04.12.2019р., зазначивши, що будь-яких постанов про відкриття, закінчення виконавчого провадження чи інших документів позивач не отримував та про існування вказаного виконавчого провадження до 27.10.2021 року обізнаний не був. Позивач зазначає, що 27.10.2021р. він звернувся зі скаргою до відповідача з вимогами, в тому числі скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, на яку відповідач листом від 08.02.2022р. повідомив, що матеріали виконавчого провадження №53691352 знищено, за закінченням терміну зберігання.

Суд встановив, що у листі від 08.02.2022р. №5870 відповідач повідомив позивача про завершення виконавчого провадження №53691352 на підставі п.9 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження.

Встановлені обставини вказують на те, що позивачу з 27.10.2021р. та щонайпізніше у лютому 2022 року було відомо про спірну постанову від 04.12.2019р. про закінчення виконавчого провадження, що стала предметом даного спору, однак із даним позовом позивач звернувся до суду лише 10.11.2022р. (вх. суду від 10.11.2022р. №34770/22), тобто з пропуском десятиденного строку звернення встановленого ст. 287 КАС України.

Надавши оцінку обставинам перебування на лікуванні, що зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення та дослідивши надані докази поважності причин пропуску строку звернення, суд встановив наступне.,

Відповідно до виписки із КПН Кіровоградська обласна лікарня позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 10.02.2020р. по 26.02.2020р. Згідно виписки із історії хвороби №5944, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 27.07.2021р. по 28.07.2021р. Згідно консультативного висновку спеціаліста ТОВ Ортопедікс-Плюс позивач 18.02.2022р. обстежувався амбулаторно. Інша частина доданих матеріалів вказують на те, що позивач проходив тест на COVID-19 (негативний), проходив консультації, здавав аналізи та проходив лабораторну діагностику.

Аналіз поданих поданих позивачем документів вказує на те, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні лише у період з 27.07.2021р. по 28.07.2021р., тобто до періоду спірних правовідносин - з 27.10.2021р. (дати коли позивачу було відомо про спірну постанову від 04.12.2019р.) по 10.11.2022р. (дата звернення із даним позовом до суду). Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів перебування його на стаціонарному лікуванні у період з 27.10.2021р., що могли б слугувати належними доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду. На переконання суду, докази обстеження позивача, отримання ним консультацій, проходження лабораторної діагностики не свідчать про наявність об`єктивних та непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду. Крім того, подана 27.10.2021р. позивачем скарга на оскаржувану постанову, тобто у день коли позивач про неї дізнався не вказує на те, що погіршення стану здоров`я, про яке зазначає позивач, призвело до неможливості його звернення до державного виконавця зі скаргою.

Вказані позивачем обставини на переконання суду не можуть свідчити на користь того, що позивачем вжито всіх можливих заходів для належного та своєчасного захисту власних прав. Обставин, що не залежали б від волевиявлення позивача, пов`язаних із дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, позивачем до суду не надано.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про неповажність зазначених позивачем обставин пропуску ним строку звернення до суду, докази надані позивачем не свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Суд зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Судом враховується, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі №160/6430/20.

Таким чином, заяву про поновлення строку звернення до суду суд вважає необгрунтованою.

Згідно пунктів 1,9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, зокрема у разі:

- якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, що залишено без руху, у встановлений судом строк;

- у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).

Підсумовуючи наведене, оскільки заявлені причини пропуску строку звернення судом визнано неповажними, наявні підстави для повернення позову.

Відповідно до частини 5 статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Частиною 8 статті 169 КАС України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними, скасування постано та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набирає законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО