Справа № 620/6279/22
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року Чернігів Справа № 620/6279/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представників позивача Карети О.О., Підгорного К.Є., представника відповідача Паншиної І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Венго» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Венго» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 04.11.2021.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та відповідно притягнення до відповідальності у відповідності до приписів пункту 1281.2 статті 1281 Податкового кодексу України є протиправними, оскільки відповідальність за вказаною статтею передбачена за не реєстрацію акцизного складу, а оскільки акцизний склад № 1003654 (ідентифікатор об`єкта оподаткування 38400002), що використовується ТОВ «Венго» у господарській діяльності, належним чином зареєстрований у реєстрі платників акцизного податку, що підтверджується відомостями з того ж реєстру, то і підстави застосування санкції пункту 1281.2 статті 1281 Податкового кодексу України - відсутні. Крім того, вказує, що в наказі на проведення перевірки не була зазначена підстава його винесення.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що в ході проведення фактичної перевірки місця зберігання пального за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Інструментальна 2, встановлено відсутність зареєстрованого акцизного складу ТОВ «Венго» в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на якому здійснюється зберігання пального, чим порушено підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Венго» зареєстроване в якості юридичної особи 09.06.2017, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності позивача є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (а.с. 14).

Позивач є платником акцизного податку з реалізації пального, має ліцензію на право зберігання пального (а.с. 15, 60).

07.10.2021 начальником Головного управління ДПС у Чернігівській області винесено наказ № 1775-П, яким наказано провести фактичну перевірку господарської одиниці, що належить ТОВ «Венго», що розташована за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Інструментальна, 2 з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обігу пального, наявності ліцензій, свідоцтв та дотримання порядку здійснення розрахункових операцій (а.с. 35).

На підставі вказаного наказу посадовими особами Головного управління ДПС у Чернігівській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці, що належить ТОВ «Венго», що розташована за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Інструментальна, 2, за результатами якої складено акт від 18.10.2021 № 6840/09-01/41388087 (а.с. 8-10).

Так, в ході проведення перевірки встановлено відсутність зареєстрованого акцизного складу ТОВ «Венго» в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на якому здійснюється зберігання пального. Встановлено фактичну наявність трьох резервуарів для зберігання пального, а саме - РГ-50 ємністю 48,59 м.куб. (серійний номер резервуару - 1), РГ-75 ємністю 74,94 м.куб. (серійний номер резервуару - 4), РГ-75 ємністю 74,5 м.куб. (серійний номер резервуару 5). Згідно наданих до перевірки інвентаризаційних описів за період з 01.10.2021 по 08.10.2021 встановлено наступний рух пального в розрізі ємностей, що знаходяться за адресою Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Інструментальна 2:

1. Резервуар № 1 (РГ-50): залишок пального на 01.10.2021 - бензин А-92 Евро 5Е5 - 8177,0 л., бензин А-92 Евро 5ЕО - 14000,0 л. Залишок пального на 08.10.2021: бензин А-92 Евро 5Е5 - 8177,0 л., бензин А-92 Евро 5ЕО -14000,0 л.

2. Резервуар № 4 (РГ-75): залишок пального на 01.10.2021- паливо дизельне ДП-Л-Евро 5 ВО - 8321,0 л., видаток за період з 01.10.2021 по 07.10.2021 - 3701,0 л. Залишок пального на 08.10.2021 - паливо дизельне ДП-Л-Евро 5 ВО - 4520 л. Залишок пального на 01.10.2021 - паливо дизельне ДТ-Л К5 42542,0 л., видаток за період з 01.10.2021 по 07.10.2021 - 142542 л., надходження за період з 01.10.2021 по 07.10.2021 100000,0 л. Залишок пального на 08.10.2021 - паливо дизельне ДТ-Л К5 - 0 л.

3. Резервуар №5 (РГ-75): залишок пального на 01.10.2021 - паливо дизельне ДТ-Л К5 0 л., надходження за період з 01.10.2021 по 07.10.2021 - 32000,0 л., залишок пального на 08.10.2021 - паливо дизельне ДТ-Л К5 -32000 л.

Також до перевірки надано Договір № 1-03/20 від 31.03.2020 про надання послуг по зберіганню нафтопродуктів, укладених між ТОВ «Венго» та ТОВ «Газтранс-ойл», згідно якого виконавець (ТОВ «Венго») надає послуги, пов`язані з отриманням і зберіганням нафтопродуктів.

Відповідно до поданої ТОВ «Венго» заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 24.06.2019 № , реєстрація акцизного складу за адресою Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Інструментальна 2 не здійснювалась. Станом на 13.10.2021 реєстрація акцизного складу за вказаною адресою відсутня. Також, відповідно до інформації, наведеної в Реєстрі відомостей про акцизні склади в АІС «Податковий блок», реєстрація будь-якого акцизного складу за адресою Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Інструментальна 2 не здійснювалась.

Таким чином, встановлено порушення вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, а саме відсутність реєстрації акцизного складу за адресою Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Інструментальна 2 в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

04.11.2021 Головним управлінням ДПС у Чернігівській області відносно позивача винесено податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції відповідно до пункту «б» абзацу 6 підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України в сумі 1000000,00 грн. (а.с. 11-13).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до вимог пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Згідно з абзацом третім пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Системно проаналізувавши вищенаведені положення Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги до змісту наказу про призначення фактичної перевірки сформульовані лише в абзаці третьому пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України.

Як слідує зі змісту наказу № 1775-П від 07.10.2021, а також наголошено представником відповідача, підставою проведення перевірки були положення підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, який дозволяє проведення фактичної перевірки.

Так, підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Суд зазначає, що як свідчить правова конструкція підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, в ньому поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки, а саме:

- першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- другою самостійною (незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як було зазначено представником відповідача фактична перевірка була призначена на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що частина перша статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачає, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Так, вказаний Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Однак, положення зазначеного Закону не регулюють питання та, відповідно, не містять норм щодо відповідальності, в частині реєстрації акцизних складів в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на якому здійснюється зберігання пального, а тому Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не регулює функції контролюючого органу щодо перевірки суб`єктів господарювання на предмет реєстрації акцизних складів.

Натомість такі вимоги законодавства передбачені нормами Податкового кодексу України, а саме підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

Так, у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено жодних обставин наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства, а відповідачем не доведено, що перевірка була призначена на виконання функцій контролюючого органу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано жодних доказів того, що контролюючим органом отримано інформацію, яка зумовлює виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу зі здійснення належного податкового контролю, а саме право на проведення фактичної перевірки згідно з підпунктом 80.2.5 пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/17123/18 від 02.02.2020 відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа № 804/1113/16), від 24.05.2019 (справа № 826/16221/15), від 03.10.2019 (справа № 820/850/16), від 16.10.2019 (справа № 820/11291/15), від 22.11.2019 (справа № 815/4392/15) тощо.

Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З огляду на вищезазначений правовий висновок Верховного Суду, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки (наказу), яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка в першу чергу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що недотримання контролюючим органом вимог підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України щодо призначення фактичної перевірки без визначення правових підстав призвело до звуження прав позивача як платника податків, та, як наслідок, вимагає скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення.

Стосовно інших посилань відповідача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 04.11.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Венго» необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Венго» підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Венго» (вул. Козацька, 58, м. Чернігів, 14037, ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № від 04.11.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Венго» судовий збір в розмірі 15000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.12.2022.

Суддя Н.М. Баргаміна