Справа № 826/9120/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9120/18 Головуючий у 1 інстанції - Григорович П.О.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2022 у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ПП «Будпостач» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці ДФС про визначення коду товару від 05.04.2018 № КТ-UA-2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2022 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Черкаська митниця звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2018 Черкаською митницею ДФС прийнято рішення №КТ-UA-2018 про визначення коду товару, відповідно до якого товар «Лампи розжарення електричні загального призначення в асортименті; лампа розжарювання 40Вт ЕВ40/Е14/С35, лампа розжарювання ЕВ40/Е14/С35Т, лампа розжарювання 40Вт ЕВ40/Е27/Т9, лампа розжарювання: 40Вт EB40/E27/ST64, лампа розжарювання 40Вт EB40/E27/ST64S; лампа розжарювання 40Вт ЕВ40/Е27/А60, лампа розжарювання 40Вт EB40/E27/A60S; лампа розжарювання 40Вт EB40/E27/G80S», визначено за кодом товару .

Суть спору виходить із того, що вказаний товар визначено позивачем за кодом УКТЗЕД , при тому що ставка мита за визначеним позивачем кодом складає 3%, у той час як ставка мита за кодом визначеним митним органом становить 10%.

Не погоджуючись із правомірністю і обґрунтованістю оскаржуваного рішення позивач посилається на те, що імпортовані ним лампочки є «лампами Едісона», які не є лампами загального призначення відповідно до УКТЗЕД, натомість є іншими лампами, а саме - лампами декоративного призначення, які мають класифікуватись за первісно визначеним кодом.

Вважаючи вказане рішення відповідача щодо визначення коду товару протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо самостійного визначення коду товару, внаслідок чого оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як протиправне, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України (далі - МК України).

Згідно ч. 4 ст. 3 МК України в разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Статтею 69 МК України встановлено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків) (ст. 67 МК України).

Основним законодавчим актом, який встановлює митний тариф України є Закон України «Про митний тариф України» № 584-VІІ від 19.09.2013.

До того ж, Закон України «Про митний тариф України» затверджує основні правила інтерпретації УКТЗЕД, відповідно до яких класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:

(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;

(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов`язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.

6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Згідно із Законом України «Про Митний тариф України»:

- товарна позиція 8539 включає: «Електричні лампи розжарення або газорозрядні, включаючи лампи герметичні спрямованого світла, ультрафіолетові або інфрачервоні лампи; дугові лампи»;

- товарна підпозиція (шестизначний код) 8539 22: «- - інші, потужністю не більш як 200 Вт і напругою понад 100 В»;

- товарна категорія (восьмизначний код) 8539 22 90: «- інші»;

- код товару УКТЗЕД (товарна підкатегорія (десятизначний код), визначений митним органом - 8539 2290 90, визначає «лампи розжарення електричні загального призначення потужністю не більш як 200 Вт та напругою понад 100 В»;

У той же час, код товару УКТЗЕД, визначений позивачем - 8539 2290 10, визначає «інші».

Таким чином, є можливим дійти висновку, що для класифікації товару за кодом 8539 2290 10, даний товар має бути іншим, а ніж «лампи розжарення електричні загального призначення потужністю не більш як 200 Вт та напругою понад 100 В»;

В підтвердження правомірності визначення первісного коду товару позивачем до матеріалів справи надано висновок експертного товарознавчого дослідження № 02/04-2018 від 05.04.2018, складений судовим експертом Архіповим Віктором Віталійовичем, згідно якого за визначальними характеристиками товар - лампи розжарення електричні потужністю 40 Вт та напругою понад 100В, декоративного призначення моделей ЕВ40/Е14/С35, ЕВ40/Е14/С35Т, ЕВ40/Е27/Т9, EB40/E27/ST64, EB40/E27/ST64S, ЕВ40/Е27/А60, EB40/E27/A60S, EB40/E27/G80S, виробництва Китай, відповідає коду 8539 2290 90 класифікації згідно з вимогами УКТЗЕД, Група 85 «Електричні машини, обладнання та їх частини; апаратура для запису або відтворення звуку, телевізійна апаратура для запису та відтворення зображення і звуку, їх частини та приладдя, товарної позиції 8539 «Електричні лампи розжарення або газорозрядні, включаючи лампи герметичні спрямованого світла, ультрафіолетові або інфрачервоні лампи; дугові лампи».

Апелянтом до матеріалів справи не надано доказів, які б спростовували даний експертний висновок.

Посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на Методичні рекомендації щодо класифікації окремих товарів згідно вимогами УКТЗЕД, доведених листом Міндоходів від 26.03.2014 p. № 6983/7/99-99-24-02-03-17, колегія суддів не бере до уваги, враховуючи наступне.

Вказані методичні рекомендації у пункті 37 додатку №3 передбачають методологію класифікації ламп розжарювання електричних загального призначення за кодом 8539 22 90 10 на підставі ДСТУ 3623-97 «Лампи електричні. Терміни та визначення».

Зокрема, в товарній підкатегорії 8539 22 90 10 УКТЗЕД класифікуються лампи розжарювання електричні загального призначення потужністю не більш як 200 Вт та напругою понад 100 В, які виготовляються серійно на стандартну напругу електроживлення, незалежно від форми і призначені для освітлювання, в тому числі лампи для холодильників і швейних машин.

Однак, вказані ДСТУ 3623-97 були скасовані відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28.11.2012 №1354, тобто на час прийняття методичних рекомендацій, а саме 26.03.2014, ДСТУ 3623- 97 були нечинні.

Керуючись нечинними ДСТУ 3623-97, які передбачали, що лампа загального призначення, це освітлювальна лампа, яку виготовляють серійно на стандартну напругу електроживлення, митний орган виключно на цій підставі прийняв рішення про зміну коду товару, яке однак з цієї ж підстави не можна вважати правомірним, оскільки воно базується на скасованих ДСТУ.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, контролюючі органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів фіскальний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до п.9 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012р. під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, фіскальний орган може в установленому порядку звернутися до спеціалізованої лабораторії з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації) для лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації.

Згідно змісту спірного рішення та матеріалів справи, відповідач не звертався до спеціалізованої лабораторії з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації) для лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації.

Натомість, позивач, як зазначено вище, надав до матеріалів справи експертний висновок, що підтверджує обґрунтованість визначення коду товару 8539 2290 90, а тому колегія суддів не вбачає підстав для неприйняття його, оскільки такий висновок підготовлено атестованим судовим експертом - товарознавцем Архіповим В.В., який має наукову ступінь кандидата технічних наук в галузі товарознавства та експертизи товарів, вчене звання професора, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «оцінка машин обладнання, сировини та товарів народного споживання» (безстрокове Свідоцтво Міністерства юстиції України № 1058 від 27.11.2006р.) та стаж експертної роботи з 1988р. У висновку судовий експерт зазначив, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та поставив підпис.

Змістом частини 5 статті 69 МК України визначено, що у разі наявності складного випадку класифікації товару у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару, при виникненні суперечностей щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, необхідно застосовувати спеціальні знання, проводити дослідження.

Аналіз вищенаведених обставин та норм права свідчить про безпідставність спірного рішення митного органу внаслідок недоведення останнім наявності підстав для зміни коду товару за власною ініціативою в межах процедури митного оформлення, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 03.04.2018 (справа № 814/1256/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

При цьому, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а лише зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

При цьому, посилання апелянта на обставини та факти, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення на момент його прийняття, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі відомості не були зазначені серед покладених в основу рішення обставин, зокрема, в спірному рішенні лише формально зазначено, що у наданих до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, однак, жодним чином не зазначено, які саме.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2022 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.