Справа № 320/8671/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року Справа №320/8671/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач-2), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якому, зокрема, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 01 червня 2022 року за №32 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 з 12.05.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

23.09.2022, ухвалою суду було залишено без руху позовну заяву та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

05.10.2022, ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що маючи достатньо страхового стажу та досягнувши відповідного віку, він звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком, однак відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії, не зарахувавши частину страхового стажу, а саме періоди його роботи з 02.10.1985 по 23.07.1987, 22.03.1988 по 12.01.1989 через те, що при звільненні з роботи не читається печатка, відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні, та відсутні дані про перейменування господарства, періоду навчання з 01.09.1979 по 03.07.1984, оскільки даний період перетинається із військовою службою, що суперечить положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», положень Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників №162 та №58, Порядку № 637 Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та просить задовольнити позовні вимоги.

04.11.2022 судом отримано клопотання від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1

09.11.2022, ухвалою суду задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та продовжено строк Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області для подання відзиву на позовну заяву по справі № 320/8671/22 на 15 днів з дня отримання даної ухвали суду.

Вказана ухвала надіслана адресату належним чином, що підтверджується наявною у справі довідкою про доставку судового рішення електронною поштою від 10.11.2022.

Відповідач - 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надав (08.11.2022) відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є правомірним, оскільки на момент звернення позивача про призначення пенсії за віком у нього не вистачало необхідного страхового стажу. При цьому зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди його роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.07.1984 - з 02.10.1985 по 23.07.1987, 22.03.1988 по 12.01.1989 через те, що при звільненні з роботи не читається печатка, відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні, та відсутні дані про перейменування господарства, періоду навчання з 01.09.1979 по 03.07.1984, оскільки даний період перетинається із військовою службою, що є порушенням норм діючого законодавства в рамках підтвердження достатності страхового стажу для призначення особі пенсії за віком. За результатами розгляду документів, доданих позивачем до заяви страховий стаж останнього становить 24 роки 03 місці 24 дні та згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи які досягли пенсійного віку у 2022 році мають право на призначення пенсії за наявності 29 років страхового стажу. При цьому відповідач вказав, що за наявного страхового стажу право на призначення пенсії за віком за вказаним законом позивач набуде при досягненні 63 років, тобто з 12.05.2025 року. В адміністративному позові просить суд відмовити.

На час вирішення справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не надіслано до суду відзиву на позовну заяву та не виконано ухвали суду від 05.10.2022 щодо надання до справи додаткових доказів витребуваних за ініціативою суду. Будь-яких клопотань, заяв від відповідача-1 до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

За ч. 5 та ч. 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження та за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані позивачем, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Лебединським РВ УМВС України в Сумській області 06.05.1999, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із записів трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 23.07.1984, ОСОБА_1 :

- з 11.05.1980 по 02.07.1983 проходив військову службу в рядах Радянської армії до прийняття на роботу в систему Лебединського РАЙПО по закінченню Сумського кооперативного технікуму (навчання з 01.09.1979 по 03.07.1984 диплом від 03.07.1984 № 944652);

- з 23.07.1984 по 23.07.1987 працював товаровєдом в Лебединському РАЙПО, яке 1.10.1985 було ліквідовано, переведено до оптово-торгової бази Лебединського РАЙПО;

- з 04.11.1987 по 21.03.1988 працював грузчиком в Лебединському РПС;

- з 22.03.1988 по 12.01.1989 працював в колхозі «Україна»;

- з 12.01.1989 по 15.03.1990 працював завідувачем відділу у Будильському сельпо;

- з 21.03.1990 по 04.02.1997 працював заступником цеху в АО «Лебедь»;

- з 04.02.1997 по 21.04.2003 працював сторожем в Будильському спиртовому заводі;

- з 21.04.2003 по 13.05.2005 працював на посаді лісника в Лебединському агролісгоспі;

- з 13.06.2005 по 31.05.2006 отримував виплату допомоги в Лебединському МРЦЗ;

- з 01.06.2006 по 31.08.2006 працював на посаді швеї в ТОВ «Макарон»;

- з 12.04.2007 по 12.05.2007 працював на посаді столяра в ДП «Сумиспирт»;

- з 13.05.2007 по 26.02.2008 працював на посаді столяра в Будильському експериментальному заводі;

- з 10.03.2008 по 04.03.2009 отримував виплату допомоги в Лебединському МРЦЗ;

- з 04.05.2022 по цей час працює робітником з комплексного обслуговування в КНПКОР «Київський обласний фтизіопульмонологічний центр».

25.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

По принципу екстериторіальності розгляд заяви позивача було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яким було прийнято рішення від 01 червня 2022 року за №32 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний страховий стаж становить 29 років. Згідно із документами, наданими для призначення пенсії, вік заявника становить 60 років 14 днів. Страховий стаж особи становить 24 років 03 місяці 24 дні.

В спірному рішенні також зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача та період навчання у коледжі, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.07.1984:

з 02.10.1985 по 23.07.1987 - при звільненні з роботи не читається печатка. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про періоди роботи видану на підставі первинних документів;

з 22.03.1988 по 12.01.1989 - відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні, та відсутні дані про перейменування господарства. Для зарахування необхідно долучити уточнюючі довідки про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні та перейменування видані на підставі первинних документів;

з 01.09.1979 по 03.07.1984 - даний період навчання згідно диплому № НОМЕР_4 , перетинається із військовою службою. Для зарахування необхідно долучити довідку про період та форму навчання видану на підставі первинних документів.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач-2 вважає спірне рішення законним та зазначає, що в порушення положень чинного законодавства позивачем не підтверджено належним чином спірні періоди трудової діяльності та період навчання у коледжі, та згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи які досягли пенсійного віку у 2022 році мають право на призначення пенсії за наявності 29 років страхового стажу та за наявного страхового стажу право на призначення пенсії за віком за вказаним законом позивач набуде при досягненні 63 років, тобто з 12.05.2025 року.

Незгода позивача із рішенням відповідача-1 про відмову у призначенні пенсії зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В силу ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу (абз. 3 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV).

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (абз. 1 ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV).

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (абз. 2 ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії, зокрема, за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 3 Закону №1788-ХІІ визначено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 7 Закону №1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (п. а), п. в), п. д) абз. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ).

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною першою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (ч.2 ст. 45 Закону №1058-IV).

Згідно з ч.5 ст. 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5)…

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи:

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.6 розділу І цього Порядку).

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як зазначено вище, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.06.2022 №32 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, з огляду на недостатність необхідного страхового стажу у 29 років.

Як зазначив відповідач-1 у спірному рішенні та не заперечував відповідач-2 у поданому до суду відзиві, підтверджений стаж роботи позивача становить 24 роки 03 місяці 24 дні. Водночас до загального трудового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.07.1984 та період навчання, а саме: з 02.10.1985 по 23.07.1987 - при звільненні з роботи не читається печатка. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про періоди роботи видану на підставі первинних документів; з 22.03.1988 по 12.01.1989 - відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні, та відсутні дані про перейменування господарства. Для зарахування необхідно долучити уточнюючі довідки про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні та перейменування видані на підставі первинних документів; з 01.09.1979 по 03.07.1984 - даний період навчання згідно диплому № НОМЕР_4 , перетинається із військовою службою. Для зарахування необхідно долучити довідку про період та форму навчання видану на підставі первинних документів.

Та як зазначає відповідач-2 позивач порушено вимоги чинного законодавств, зокрема Порядку №637 щодо подачі до заяви документів на підтвердження страхового стажу, з приводу чого суд зазначає наступне.

Так, із записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 23.07.1984, судом встановлено, що ОСОБА_1 : з 11.05.1980 по 02.07.1983 проходив військову службу в рядах Радянської армії до прийняття на роботу в систему Лебединського РАЙПО по закінченню Сумського кооперативного технікуму (навчання з 01.09.1979 по 03.07.1984 диплом від 03.07.1984 № 944652); з 23.07.1984 по 23.07.1987 працював товаровєдом в Лебединському РАЙПО, яке 1.10.1985 було ліквідовано, переведено до оптово-торгової бази Лебединського РАЙПО; з 04.11.1987 по 21.03.1988 працював грузчиком в Лебединському РПС; з 22.03.1988 по 12.01.1989 працював в колхозі «Україна»; з 12.01.1989 по 15.03.1990 працював завідувачем відділу у Будильському сельпо; з 21.03.1990 по 04.02.1997 працював заступником цеху в АО «Лебедь»; з 04.02.1997 по 21.04.2003 працював сторожем в Будильському спиртовому заводі; з 21.04.2003 по 13.05.2005 працював на посаді лісника в Лебединському агролісгоспі; з 13.06.2005 по 31.05.2006 отримував виплату допомоги в Лебединському МРЦЗ; з 01.06.2006 по 31.08.2006 працював на посаді швеї в ТОВ «Макарон»; з 12.04.2007 по 12.05.2007 працював на посаді столяра в ДП «Сумиспирт»; з 13.05.2007 по 26.02.2008 працював на посаді столяра в Будильському експериментальному заводі; з 10.03.2008 по 04.03.2009 отримував виплату допомоги в Лебединському МРЦЗ; з 04.05.2022 по цей час працює робітником з комплексного обслуговування в КНПКОР «Київський обласний фтизіопульмонологічний центр».

Вказані записи щодо несення військової служби, навчання, прийняття, переведення та звільнення з роботи, які містяться у вказаній трудовій книжці, містять номер та дату наказу, на підставі яких такі бути внесені, засвідчені підписом особи, яка здійснила такий запис та скріплені печаткою відповідного підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком є незарахування періодів роботи та навчання, зазначених в трудовій книжці з 02.10.1985 по 23.07.1987 з підстави того, що на звільненні з роботи не читається печатка; з 22.03.1988 по 12.01.1989 з підстави відсутності інформації про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні, та відсутні дані про перейменування господарства; з 01.09.1979 по 03.07.1984 - з підстави того, що даний період навчання згідно диплому № НОМЕР_4 , перетинається із військовою службою.

Суд зазначає, що згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма передбачена пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку 637).

Аналізуючи вищезазначене можна зробити висновок, що вимога про надання уточнюючої довідки на підтвердження запису в трудовій книжці, може бути пред`явлена у випадку відсутності трудової книжки, та коли у ній відсутні необхідні записи, або записи є неправильними чи неточними.

Відповідно, оскільки судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача, які містять спірні періоди роботи та навчання, що не були враховані відповідачем-1 до страхового стажу, містять вказані записи періоди роботи, накази, їх дати, підписи осіб, що вчинили такі записи про прийняття, звільнення, печатки відповідного підприємства, організації.

Відповідачі в свою чергу не надали суду відповідно до положень абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України належних доказів на спростування достатності та достовірності записів в трудовій книжці позивача, у зв`язку з чим вказана позиція відповідачів по справі є необґрунтованою.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та певних осіб для підтвердження достовірності вказаної інформації у поданих особою до Пенсійного фонду документах, вимагання саме від особи, що претендує на призначення їй пенсії додаткових документів за наявності їх достатності та достовірності записів у них, законодавство не передбачає.

Згідно п. 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58). Згідно з пунктом 1.1. цієї Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (підпункт 2.2 Інструкції).

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 61 Закону України від 01.07.2014 № 1556-VII «Про вищу освіту» (далі - Закон №1556-VII) здобувачами вищої освіти є, зокрема, студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.

Пунктом 1 частини 3 статті 61 Закону №1556-VII передбачено, що до інших осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, належать: слухач - особа, яка навчається на підготовчому відділенні закладу вищої освіти, або особа, яка отримує додаткові чи окремі освітні послуги, у тому числі за програмами післядипломної освіти.

Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 № 161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за № 173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Із змісту наведених норм видно, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Відповідно, період навчання позивача підтверджено не лише записом в трудовій книжці, а й наданою до Пенсійного фонду копії диплому НОМЕР_5 , в якому вказано про закінчення навчання 03.07.1984 року, та згідно запису в трудовій книжці навчання було розпочато з 01.09.1979 року. Вказані записи скріплені підписом особи, яка вчинила запис у трудовій книжці та печаткою підприємства.

Щодо зазначення відповідачем-1 про збігання періоду навчання із несенням ОСОБА_1 військової служби, судом досліджено копію військового квитка ВЧ № НОМЕР_6 , в якому міститься відмітка про здобуття профосвіти в Сумському кооперативному технікумі в 1984 році, відмітка про початок проходження служби у ВМФ з 12 травня 1980 року по 2 липня 1983 року, вважає, що така позиція Пенсійного органу є невмотивованою та безпідставною та не підтвердженою в силу положень ст. 77 КАС України.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно п. в ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується відповідно навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, а також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Виходячи з норм діючого законодавства вбачається, що періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу при обчисленні пенсії за періоди до 01.01.2004 згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», а після 01.01.2004 - Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Та до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, відповідно, й періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Після 01.01.2004 до страхового стажу зараховується час навчання лише за умови добровільної сплати єдиного соціального внеску. Як належить, час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

На підставі вище викладеного та з урахуванням вищезазначених положень чинного законодавства України, суд вважає, що час навчання позивача в кооперативному технікумі, який збігається з періодом проходження військової служби в рядах ВМС, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Зокрема в даній справі відповідачі вважають, що період навчання не підтверджений належним чином, та таку позицію суд спростовує встановленими записами в трудовій книжці та наданими позивачем до позовної заяви документів.

Відповідно до положень Інструкції по порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, яка затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, трудова книжка заповнюється адміністрацією підприємства.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, чинної в період заповнення трудової книжки позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2 Інструкції №58 встановлено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З наведених норм права вбачається, що трудова книжка заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17.

Також, суд зазначає, що відповідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року №301 (далі - Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зокрема, вказаною вище Порядком №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно із пунктом 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, наведеними нормами права передбачено право Пенсійного органу на перевірку наданих пенсіонером документів для їх підтвердження.

Разом із тим відповідачами не надано належних і допустимих доказі того, що вказані Пенсійні органи звертались до підприємств, у яких працював позивач або до архівної установи для підтвердження відомостей щодо спірних періодів роботи позивача чи періоду навчання останнього. При цьому, відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

За таких обставин, вказані твердження відповідача-1 у спірному рішенні щодо не врахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів, не можуть бути підставою неврахування відповідних періодів роботи та навчання для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві, а також на нього не покладається обов`язок підтверджувати записи в трудовій книжці коли такі в ній містяться.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області безпідставно не врахувало при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоди його роботи з 02.10.1985 по 23.07.1987, 22.03.1988 по 12.01.1989, періоду навчання з 01.09.1979 по 03.07.1984, та ті обставини, що не читається печатка чи відсутня інформація про встановлений мінімум трудової часті та інші вказані у спірному рішенні обставини, не спростовує достовірності записів в трудовій книжці, а отже, відповідачем-1 безпідставно не взято до уваги спірні періоди при розгляді заяви про призначення пенсії позивачу та не зарахування цього часу до загального страхового стажу позивача, чим порушено право позивача на отримання належного йому пенсійного забезпечення.

Враховуючи страховий стаж, який був визнаний відповідачем у рішенні від 01.06.2022 № 32 - 24 роки 03 місяці 24 дні, та беручи до уваги спірні періоди страхового стажу (період роботи з 02.10.1985 по 23.07.1987, 22.03.1988 по 12.01.1989, періоду навчання з 01.09.1979 по 03.07.1984), загальний страховий стаж ОСОБА_1 станом на 25.05.2022 (дата звернення за призначенням пенсії) становить понад 29 років, відтак позивач набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 32 від 01.06.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Відповідно, вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком є такими, що витікають із наслідків скасування судом спірного рішення, та враховуючи вказані вище положення норм діючого законодавства пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» а встановлені судом обставини по справі, спірна пенсія підлягає призначенню позивачу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки відповідач-1 неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 1.8 вказаного Порядку №22-1, зазначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з пунктом 1.9 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Враховуючи, що пенсійного віку позивач досяг ІНФОРМАЦІЯ_1 (60 років) та звернувся за призначенням пенсії 25.05.2022, звернувшись до пенсійного орану особисто із заявою про призначення пенсії, пенсія має бути призначена йому з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку - з 12.05.2021 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

У зв`язку з вищевикладеним, задля належного захисту порушених прав позивача на призначення пенсії за віком, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу з 12.05.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 02.10.1985 по 23.07.1987, 22.03.1988 по 12.01.1989 та періоду навчання з 01.09.1979 по 03.07.1984.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача-1 та зобов`язання відповідача-2 врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди трудової діяльності та навчання та призначити пенсію за віком.

Відповідно до статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1984,80 грн., що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 29.09.2022 та №0.0..1 від 30.09.2022, оригінали яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у повному обсязі на суму 992,40 грн. та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на суму 992,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 77-80, 139, 143, 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 32 від 01.06.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548; адреса місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) з 12.05.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 02.10.1985 по 23.07.1987, 22.03.1988 по 12.01.1989 та періоду навчання з 01.09.1979 по 03.07.1984.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код 22933548; адреса місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код 13814885; адреса місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.