Справа № 620/4713/22
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року Чернігів Справа № 620/4713/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить:

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13.06.2022 № 489 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції на лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області;

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28.06.2022 № 315 о/с «по особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області з 30.06.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівської області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.06.2022 до дня поновлення на посаді.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вранці 24.02.2022 отримав сигнал «тривога», одразу прибув до приміщення ЧРУП ГУНП в Чернігівській області та отримав табельну та автоматичну зброю. Після чергування на блокпосту на виїзді з м. Чернігова, отримав усну вказівкою безпосереднього керівника, старшого оперуповноваженого ВКП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 знаходитися за місцем проживання та бути на зв`язку, очікувати подальших вказівок. Зазначає, що знаходився за місцем реєстрації в с. Лопатні Ріпкинського району Чернігівської області про що повідомив начальника ВКП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 . Зазначає, що не порушував вимоги статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, оскільки відповідно до усної вказівки свого керівника залишався за місцем мешкання до подальших розпоряджень, добиратися до місця служби самостійно не міг. Будь-яких належних та допустимих доказів не перебування позивача на робочому місці в матеріалах службової перевірки немає. Вважає, що перевірка носила формальний характер, не повно відображала об`єктивність та зібрана інформація містить неправдиві дані.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що наказом ГУНП в Чернігівській області № 489 від 13.06.2022 за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції у частині самоусунення з 27.02.2022 від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема, на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню, без будь якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів), оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції. Вказує, що реалізовано даний наказ шляхом видання наказу ГУНП в Чернігівській області від 28.06.2022 № 315 о/с. Стверджує, що матеріалами службового розслідування повністю підтверджується факт безпідставної відсутності позивача на службі, самоусунення від виконання обов`язків та здійснення заходів з протидії військової агресії РФ проти України з 27.02.2022.

Позивачем було надано суду відповідь на відзив, в якій вказав, що службове розслідування проведено за участі зацікавленої особи у результатах розслідування, має формальний та односторонній характер, у зв`язку з чим є не повним та не об`єктивним.

Процесуальні дії у справі: ухвалою від 01.12.2022 продовжено відповідачу процесуальний строк на подання відзиву та доданих до нього документів та долучено їх до справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 № 595, на підставі доповідної записки начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції О. Роєнка, призначено проведення службового розслідування за фактами відсутності на службі та невиконання службових обов`язків окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, зокрема, щодо оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 (а.с. 97).

За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування, який затверджений 11.06.2022 начальником ГУНП в Чернігівській області В. Нідзельським (а.с. 70-93).

Проведеним службовим розслідуванням встановлено факт грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, в частині самоусунення з 27.02.2021 від виконання службових обов`язків, як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема, на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів).

Тому, Дисциплінарна комісія ГУНП в Чернігівській області рекомендувала за недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції притягнути оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області В. Нідзельським від 13.06.2022 № 489 лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції у частині самоусунення з 27.02.2022 від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема, на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню, без будь якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів) (а.с. 33).

Даний вид стягнення реалізований наказом начальника ГУНП в Чернігівській області В. Нідзельським від 28.06.2022 № 315 о/с, яким позивача з 29.06.2022 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 34).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За приписами частини третьої статті 11 Закону рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В силу пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського, серед іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки. З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), з вимогами яких, згідно з пунктом 4 розділу І, особу ознайомлюють під час прийняття на службу до поліції.

У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Згідно статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частини перша, третя, четверта та десята статті 14 Дисциплінарного статуту передбачають, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно частин першої, другої, четвертої, сьомої, десятої, п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок проведення службових розслідувань).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктами 7, 8 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань).

З аналізу наведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставою для призначення службового розслідування є повідомлення поліцейських, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться або у формі письмового провадження, або у відкритому засіданні, при цьому рішення про проведення розгляду справи у відкритому засіданні приймається керівником, який призначив службове розслідування, про що повинно бути вказано у наказі про призначення службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 № 595, на підставі доповідної записки начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції О. Роєнка, призначено проведення службового розслідування за фактами відсутності на службі та невиконання службових обов`язків окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, зокрема, щодо оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування, який затверджений 11.06.2022 начальником ГУНП в Чернігівській області В. Нідзельським.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено факт грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, в частині самоусунення з 27.02.2021 від виконання службових обов`язків, як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів).

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зокрема, вказує на відсутність встановлених під час службового розслідування належних та допустимих доказів не перебування його на робочому місці.

ОСОБА_1 зазначає, що отримав усну вказівку безпосереднього керівника, старшого оперуповноваженого ВКП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 знаходитися за місцем проживання та бути на зв`язку до подальших розпоряджень. Через те, що ключі від його орендованої квартири у місті Чернігові залишилися у зачиненому службовому кабінеті, він вирішив, що буде перебувати за місцем своєї реєстрації, в селі Лопатні Ріпкинського району Чернігівської області, про що повідомив начальника ВКП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Нехаєвського О.А. Вказівки від керівництва щодо подальшого несення служби були відсутні, добратися до місця служби він самостійно не міг через бойові дії та окупацію смт. Ріпки та деяких населених пунктів на території Ріпкинського та Чернігівського району.

Однак надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд враховує таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Чернігівській області переведено на посилений варіант службової діяльності.

Статтею 24 Закону № 580 установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

Проте, лейтенант поліції ОСОБА_1 з 27.02.2022 був відсутній на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу, де служив або інших визначених місць для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам в період, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем як в позові так і письмових поясненнях, наданих ним під час службового розслідування.

Позивач у письмових поясненнях, зокрема, зазначив, що 26.02.2022 вирушив пішки до місця своєї реєстрації, в село Лопатні Чернігівського району, куди прибув 27.02.2022 та перебував до 05.04.2022.

При цьому, суд враховує ту обставину, що село Лопатні Чернігівського району знаходиться не далеко від кордону з республікою білорусь, майже за 60 кілометрів від міста Чернігова, тому, приймаючи рішення про своє подальше перебування у вказаному селі, позивач мав допускати, що шлях назад до міста Чернігові буде небезпечним або неможливим.

Суд також не вважає поважними посилання позивача на неможливість попасти до орендованої ним квартири у зв`язку з відсутністю у нього ключів, оскільки ця обставина не могла слугувати підставою для самоусунення від виконання обов`язків поліцейського. Вказане не перешкоджало позивачу звернутися за допомогою з організації відпочинку до інших поліцейських, або прибути до інших адміністративних будівель поліції ГУНП Чернігівської області де постійно несли службу та відпочивали інші поліцейські, а також знаходили допомогу та захист від артилерійських та бомбових ударів цивільні мешканці міста Чернігів.

Отже, судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи факт відсутності позивача на робочому місці (службі) у робочий час, у період воєнного стану в Державі, а відтак, висновок відповідача про відсутність ОСОБА_1 на службі без поважних причин, а також самовільне залишення, без будь якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Чернігів), у період з 27.02.2022 на думку суду, є обґрунтованим та підтверджується належними та допустимими доказами.

При цьому, суд зазначає, що поліцейському самостійно не надано повноважень вільного визначення ним місця несення служби, залишення місця дислокації підрозділу, зміну підрозділу, самостійного усунення від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу уповноваженого керівника.

Крім того, відповідно до вимог наказу ГУНП в Чернігівській області від 21.02.2022 № 268 поліцейським структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції заборонено всі виїзди за межі обслуговуємої території та Чернігівського гарнізону без дозволу начальника ГУНП.

Позивач з відповідним рапортом до начальника ГУНП в Чернігівській області не звертався і відповідно дозволу на виїзд з міста Чернігова не отримував.

Таким чином, твердження позивача, що він, направившись 26.02.2022 до с. Лопатні Чернігівського району не порушив службову дисципліну, не відповідають дійсності та нормам права, які регулюють порядок проходження служби в поліції та свідчать про самовільне залишення позивачем місця дислокації підрозділу (м. Чернігів).

Відтак, проаналізувавши наведене з огляду на встановлені обставини в справі, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності доказів вчинення ним дисциплінарного проступку та неналежного проведення службового розслідування.

Суд звертає увагу, що положення статей 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі № 2140/1341/18.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-6/2018 від 27.02.2018 констатовано: «У Доповіді «Верховенство права», яка схвалена Європейською Комісією «За демократію через право» (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26.03.2011), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «законних очікувань») (пункт 48). Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини».

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника національної поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів національної поліції з боку суспільства.

Дослідивши вищенаведені обставини службового розслідування, суд приходить до висновку, що висновок службового розслідування сформований з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а і з врахуванням реального військового стану в Державі.

Посилання позивача на порушення відповідачем процедури службового розслідування не є підставою для скасування оскаржуваних наказів, оскільки безпосередньо не вплинуло на зміст прийнятих наказів. Висновок дисциплінарної комісії стосовно неприбуття позивача на службу за місцем розташування свого підрозділу не спростовується будь-якими належними доказами.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі, а судом під час розгляду справи таких обставин не встановлено, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, ЄДРПУО 40108651) про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.12.2022.

Суддя В.О. Непочатих