Справа № 640/24239/21
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Аліменка В.О., Безименної Н.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 01.07.2021 №6.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі «Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Держпродспоживслужби на 2021 рік», наказу від 15.01.2021 №151, направлення на проведення заходу від 15.01.2021 №143, Головним управлінням здійснено планову перевірку Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» на предмет дотримання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (з проведенням відеофіксації).

Так, позивачем 18.01.2021 отримано запит про надання інформації від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» листами від 20.01.2021 №244-7-339, від 20.01.2021 №244-7-329, від 21.01.2021 №244-7-382, від 21.01.2021 №244-7-362, від 25.01.2021 №244-7-411, від 26.01.2021 №244-7-469, від 26.01.2021 №244-7-470, від 25.01.2021 №244-4-412 надало відповідачу завірені копії запитуваних документів та пояснення по суті запитань.

За результатами перевірки Головним управлінням складено акт перевірки від 29.01.2021 №151-10, в якому зафіксовано порушення пункту 34 Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2006 №1010 у редакції 23.02.2018, а саме: «В ході перевірки досліджено надані документи та встановлено Тариф на послугу вивезення побутових відходів сформований в розрахунку у прямих витратах складає 111, 89 грн. за 1 м3 ТПВ, а по факту при формуванні середньозважений тариф у прямих витратах складає 109, 62 грн. за 1 м3, тим самим тариф для населення завищено на 2, 27 грн. без ПДВ та рентабельності 8,15%, що разом складає 2, 946 грн на 1 м3. При плануванні тарифу річний вивіз ТПВ для населення складає 3120900, 54 м3, що підтверджено фактичним об`ємом ТПВ у минулому році. У підсумку тариф завищений на 3120900, 54*2,946 = 9 194 172, 99 грн. на рік, що складає 766 181, 08 грн. на місяць. Даний тариф вступив у дію 01.04.2019 року, а останній повний місяць його застосування на момент проведення перевірки грудень 2020 року, тобто був застосований 21 місяць - сума необґрунтованого нарахування мешканцям становить 766 181,08*21 = 16 089 802, 68 грн».

Перевіркою було встановлено, що в результаті порушення було надлишково нараховано мешканцям за послугу за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 суму 16 089 802, 68 грн.

Позивачем подано скарги від 29.01.2021 №244-7-607 та від 01.02.2021 №244-7-630 на дії посадових осіб Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» подано зауваження та заперечення від 04.02.2021 №244-7-699 до акту від 29.01.2021 №151-10 складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки за дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Листом від 09.03.2021 №1014/0/20-21 Державна регуляторна служба України повідомила позивача, що ДРС у ІІ кварталі 2021 року буде проведено позапланову перевірку додержання Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині здійснення заходів державного нагляду (контролю у сфері господарської діяльності КП Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київкомунсервіс».

Заступник начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Летучий В.М., 01.07.2021 розглянувши матеріали планової перевірки Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» встановив, що проведеною перевіркою було встановлено порушення вимог чинного законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а саме порушення пункту 34 Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами, що затверджена постановою від 27.06.2006 №1010 у редакції 23.01.2018, що зафіксовано в акті №151-10 від 29.01.2021, за що передбачена відповідальність згідно пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

За результатами перевірки загальна сума необґрунтовано отриманої виручки з 01.07.2020 по 31.12.2020 складає суму у розмірі 4 322 010, 62 грн.

Керуючись пунктом 6 частини першої статті 18 та пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення», за результатами розгляду справи було прийнято Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №6 від 01.07.2021, яким до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» було застосовано адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу у сумі 4 322 010, 62 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до статті 1 Закону №877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 4 Закону №877 при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №877 Планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону №877 органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити:

дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу;

найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного зв`язку (у тому числі через електронний кабінет чи іншу інформаційну систему, користувачами якої є відповідний орган державного нагляду (контролю) та суб`єкт господарювання, який ним перевіряється) або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Згідно частини другої статті 7 Закону №877 на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Частиною третьою статті 7 Закону №877 встановлено, що у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід;

найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід;

перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові;

дата початку та дата закінчення заходу;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);

підстави для здійснення заходу;

предмет здійснення заходу;

інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону №877 перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Згідно вимог частини шостої статті 7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:

дату складення акта;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

предмет державного нагляду (контролю);

найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України "Про ціни і ціноутворення" (Закон №5007).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №5007 органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є:

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами;

інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №5007 уповноважені органи мають право:

1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки:

достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін;

наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;

2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки;

3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;

4) робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;

5) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

6) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

7) надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

8) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону №5007 до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 №209 (далі - Положення №209) Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві (далі - Головне управління) є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане. Повноваження Головного управління поширюються на територію відповідної області, міста Києва.

Згідно пунктом 2 Положення №209 Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами міністерств, дорученнями Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, його першого заступника та заступників, наказами Держпродспоживслужби, дорученнями Голови Держпродспоживслужби та його заступників, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Згідно підпункту 11 пункту 4 Положення №209 Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в місті Києві, відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує, реалізацію державної політики, зокрема, у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Як вже зазначалось вище, відповідно до статті 7 Закону №877 на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Реквізити посвідчення також визначені даною нормою Закону№877.

Як вбачається зі змісту направлення від 15.01.2021 №143, в ньому містяться всі необхідні реквізити, визначені частиною третьою статті 7 Закону №877.

Слід також звернути увагу, що на направленні міститься підпис директора КП «Київкомунсервіс» Ляшкевича М.В., що свідчить про те, що керівник підприємства отримав направлення 18.01.2021 та ознайомився з його змістом в установленому законом порядку не висловивши при цьому жодних зауважень. До перевірки перевіряючі особи були допущені.

З огляду на вищевикладене, суд критично ставиться до посилання позивача щодо відсутності в направленні таких реквізитів як «питання для перевірки», «предмет здійснення заходу».

Водночас, такий реквізит як «питання для перевірки» не передбачений частиною третьою статті 7 Закону №877.

При цьому, реквізит направлення «предмет здійснення заходу» присутній в направленні від 15.01.2021 №143.

Суд критично сприймає доводи позивача стосовно того, що відповідач вправі здійснювати перевірку позивача лише в рамках мети та предмету діяльності Підприємства, оскільки такі доводи не ґрунтуються на приписах законодавства, а реалізація відповідачем наданих йому контролюючих функцій не залежить від мети та предмету діяльності суб`єктів господарювання, діяльність яких перевіряється ним у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Так, згідно підпункту 11 пункту 4 Положення №209 відповідач відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а саме здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Таким чином перевірка позивача на предмет дотримання ним вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін здійснювалася відповідачем правомірно та у відповідності до його повноважень.

Згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 18 Закону №5007-VI уповноважені органи мають право одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу.

Також відповідно підпункту 2 пункту 6 Положення №209 Головне управління має право одержувати в установленому законодавством порядку інформацію, документи і матеріали від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб.

В той же час статтею 11 Закону №877 встановлено обов`язок суб`єкта господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Відповідачем до матеріалів справи було надано посадову інструкцію від 07.10.2020 Начальника Відділу контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, згідно якої начальник Відділу має право:

- користуватися правами, що передбачені Закону України «Про ціни і ціноутворення», Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, Положенням про Відділ контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, законодавством України;

- вносить пропозиції, що входять до компетенції Відділу;

- проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін, наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;

- одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;

- робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;

- складати протоколи про адміністративні правопорушення на посадових осіб суб`єктів господарювання, які допустили порушення вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- вимагати від працівників Відділу надання матеріалів, які необхідні для здійснення роботи згідно встановлених завдань і функцій Відділу;

- приймати участь в засіданнях, нарадах, які проводяться в Головному управлінні Держпродспоживслужби в м. Києві;

- контролювати дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, виконавчої дисципліни, вимог законодавства про працю та державну службу спеціалістами сектору;

- на створення належних умов для виконання посадових обов`язків.

Статтею 7 Закону України «Про державну службу» визначено основні права державного службовця.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про державну службу» державні службовці також реалізують інші права, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У переліку посадових обов`язків державного службовця, затверджених частиною першою статті 8 Закону України «Про державну службу» передбачено також, що державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Такі повноваження передбачені для посадових осіб відповідача нормами Законів №877, №5007-VI, "Про державну службу", Положення №209, а також підкріплюється посадовими інструкціями.

Системний аналіз вищезазначених нормативно-правових актів дозволяє дійти висновку про те, що посадові особи відповідача мають право під час перевірки вимагати у перевіряємого суб`єкта господарювання документи з питань, що виникають під час перевірки.

При цьому законодавством України не передбачено обов`язкових критеріїв щодо форми, змісту такої вимоги, однак регламентовано про обов`язок суб`єкта господарювання надавати документи, що можуть підтверджувати порушення вимог законодавства, а також довідки, відомості, матеріали.

В свою чергу на вказані запити про надання інформації позивачем надавалися Головному управлінню як контролюючому органу документи, а отже запити під час здійснення планового заходу було реалізовано.

Суд також критично ставиться до посилання позивача щодо відсутності права у ОСОБА_1 брати участь у перевірці.

Як слідує з вимог частини третьої статті 7 Закону №877 перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові повинні зазначатися у направленні на проведення перевірки.

Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону №877 перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Наведені приписи закону дають підстави для висновку, що право участі особи у здійсненні заходу державного нагляду (контролю) виникає внаслідок зазначення такої посадової особи в направленні та пред`явлення нею посвідчення керівнику суб`єкта господарювання або уповноваженій ним особі.

Направлення від 15.01.2021 №143 передбачає участь ОСОБА_1 у заході державного нагляду (контролю).

При цьому жодних посилань на непред`явлення ОСОБА_1 службового посвідчення керівнику підприємства позивачем в ході судового розгляду не заявлялося.

Зазначені обставини дозволяють дійти висновку, що ОСОБА_1 мав законні підстави брати участь у перевірці та підписувати акт, складений за її наслідками.

Щодо доводів позивача стосовно відсутності у відповідача на момент перевірки затвердженої уніфікованої форми акта суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи встановлено, що результати перевірки оформлені актом, форма якого затверджена Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 26 серпня 2020 року №1637 (далі - Наказ № 1637).

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 4 Закону №877 при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Відповідно до статті 10 Закону №877 суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.

Як було встановлено судом, позивач допустив посадових осіб відповідача до здійснення перевірки без зауважень щодо відсутності у відповідача затвердженої уніфікованої форми акта.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.12.2021 у справі №420/1850/20, а саме: "Варто зазначити, що правові питання, які постали перед судами першої та апеляційної інстанцій у даній справі, вже були предметом дослідження Верховним Судом у справах №804/3193/17 (постанова від 30 січня 2020 року), №808/3059/17 (постанова від 13 лютого 2020 року) та №820/4753/17 (постанова від 19 серпня 2021 року), № №440/4748/1 (постанова від 26 серпня 2021 року) і за наслідками їх розгляду суд сформував правову позицію, яка полягає у тому, що відсутність затвердженої уніфікованої форми акта не може бути підставою для обмеження контролюючого органу у здійсненні покладених на нього законодавством повноважень. Водночас, це є підставою для недопуску посадових осіб до перевірки, а не для скасування прийнятих за наслідками її проведення рішень органу державного нагляду (контролю).

З огляду на вищезазначене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у відповідача права використовувати під час перевірки форму акта, затвердженої Наказом №1637, оскільки даний наказ був чинним на час проведення перевірки позивача відповідачем, а відтак використання форми акта, затвердженої цим наказом, було для відповідача не лише правомірним, а й обов`язковим.

При цьому оцінюючи доводи позивача щодо повноважень Мінекономіки затверджувати уніфіковані форми актів у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін суд враховує, що питання правомірності/протиправності Наказу №1637, а також наявність або відсутність повноважень Мінекономіки у сфері державного нагляду за дотриманням вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін не є предметом розгляду даної справи.

Суд вважає безпідставними доводи позивача в частині ненадання посадовими особами відповідача акта перевірки на підпис керівнику підприємства, та позбавлення останнього можливості надати свої зауваження, заперечення та пояснення до акта перевірки.

Надані відповідачем матеріали відеофіксації підтверджують факт надання акта перевірки на підпис директору підприємства та наявність у останнього достатнього часу на ознайомлення з результатами перевірки.

Більше того, з матеріалів відеофіксації вбачається, що посадові особи відповідача неодноразово пропонували директору підприємства підписати акт, а отже позиція позивача щодо даного питання є необгрунтованою та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Стосовно встановленого перевіркою порушення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 34 Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 №1010 (Порядок №1010) тарифи формуються для трьох груп споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів. Групи споживачів визначаються на основі оцінки економічної обґрунтованості розподілу витрат між групами споживачів.

В акті перевірки від 29.01.2021 №151-10 відповідачем встановлено порушення вимог пункту 34 Порядку №1010, а саме: «В ході перевірки досліджено надані документи та встановлено Тариф на послугу вивезення побутових відходів сформований в розрахунку у прямих витратах складає 111, 89 грн. за 1 м3 ТПВ, а по факту при формуванні середньозважений тариф у прямих витратах складає 109, 62 грн. за 1 м3, тим самим тариф для населення завищено на 2, 27 грн. без ПДВ та рентабельності 8,15%, що разом складає 2, 946 грн. на 1 м3. При плануванні тарифу річний вивіз ТПВ для населення складає 3120900, 54 м3 що підтверджено фактичним об`ємом ТПВ у минулому році. У підсумку тариф завищений на 3120900, 54*2,946 = 9 194 172, 99 грн. на рік, що складає 766 181, 08 грн на місяць. Даний тариф вступив у дію 01.04.2019 року, а останній повний місяць його застосування на момент проведення перевірки грудень 2020 року, тобто був застосований 21 місяць - сума необґрунтованого нарахування мешканцям становить 766181, 08*21 = 16 089 802, 68 грн».

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про ціни і ціноутворення» формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Частиною другою статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» встановлено, що державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість висновків відповідача щодо наявності в діях підприємства порушення вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін з огляду на наступне.

Позивачем до позовної заяви було долучено Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.03.2019 №450, яке підтверджує той факт, що тариф для категорії споживачів «населення» було затверджено у розмірі - 146, 88 грн. за 1 куб. м. (без ПДВ).

Так, в матеріалах справи міститься документ під назвою «Тарифи (складова) на послуги з вивезення твердих побутових відходів за категоріями споживачів», підписаний директором та економістом та скріплений печаткою підприємства.

Даний документ фіксує розрахунок тарифу для населення за ціною 146,88 грн. за 1 куб.м. без ПДВ, що в подальшому було затверджено Розпорядженням КМДА №450.

Згідно документа під назвою «калькуляція розрахунку планових витрат на 2019 рік, які включаються до тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів за статтями витрат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 №1010» (далі - калькуляція) ціна 135,81 грн. на 1 куб.м. розрахована з суми прямих матеріальних витрат всього - 111,89 грн. на 1 куб.м.

При цьому, як вбачається з документа «обсяги до проекту калькуляції тарифу на послуги з вивезення побутових відходів» на обсяг 3 120 900,54 м.куб закладено середньозважений тариф перевізників за ціною - 109,62 грн.

З розрахунку Тарифу на послуги з вивезення твердих побутових відходів простежується, що до прямих матеріальних витрат підприємства, які даним документом розраховані у сумі 111,89 грн. відносяться виключно витрати на перевізників, які для підприємства складають 109,62 а не 111,89 грн.

Таким чином формування економічно необґрунтованої складової тарифу (прямих витрат) має наслідком формування економічно необґрунтованого тарифу в цілому.

Матеріалами справи підтверджується, а позивачем не заперечується, що тариф для населення у розмірі - 146, 88 грн. за 1 куб. м., затверджений Розпорядженням КМДА №450 дійсно було застосовано протягом періоду, що перевірявся, а отже сформований позивачем економічно необґрунтований тариф призвів до отримання ним необґрунтованої виручки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» необґрунтовану виручку становить позитивна різниця між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання.

Таким чином, для встановлення факту отримання підприємством необґрунтованої виручки необхідно встановити не лише факт існування економічно необґрунтованого тарифу, а необхідно також встановити факти його застосування та отримання коштів в результаті такого застосування.

Суд встановив, що матеріали справи містять докази, які підтверджують факти застосування відповідного тарифу та отримання в результаті такого застосування позивачем грошових коштів.

Відповідачем надано звіти КК «Центр комунального сервісу», які підтверджують факти одержання підприємством КП «Київкомунсервіс» коштів від споживачів в результаті застосування економічно необґрунтованого тарифу.

Як встановлено в ході розгляду справи, комунальний концерн «Центр комунального сервісу» проводить нарахування та аналіз сплати за послугу «Вивезення побутових відходів» за Договором від 01.04.2020 №14/2020.

Таким чином звіти даного підприємства є належним, допустимим, достатнім та достовірним засобом доказування обставин щодо отримання позивачем необґрунтованої виручки.

Як вірно зазначено відповідачем, вказані звіти надають дані щодо сум, які підприємство КП «Київкомунсервіс» отримало впродовж визначеного періоду від споживачів за послугу з вивезення побутових відходів.

Звіти містять інформацію щодо того які суми було нараховано споживачам, за які періоди, яким обсягам вивезення побутових відходів відповідають зазначені суми, і найважливіше, які суми були сплачені споживачами підприємству.

На підтвердження своєї позиції відповідачем було долучено копію розрахунку адміністративно-господарських санкцій до Акту від 29.01.2021 №151-10.

З даного розрахунку простежується, що в Акті від 29.01.2021 №151-10 була зафіксована сума надлишкового нарахування за 21 місяць у період з 01.04.2019 по 31.12.2020 рр., яка склала 16 089 802, 68 грн., що в місяць складає 766 181, 08 грн.

Також, як було встановлено судом з наданих відповідачем пояснень, при застосуванні адміністративно-господарських санкцій Головне управління керувалося вимогою частини першої статті 250 Господарського кодексу України, відповідно до якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на вказану норму законодавства Головне управління не могло застосувати до позивача адміністративно-господарські санкції за весь період надлишкових нарахувань, зафіксований в акті перевірки (тобто за 21 місяць у період з 01.04.2019 по 31.12.2020 рр.), натомість могло діяти в чітко окреслених частиною першою статті 250 Господарського кодексу України межах.

Так як перевірка відбулася, та акт було складено 29.01.2021, Головне управління не встановлювало жодних надлишкових нарахувань позивачем після перевіряємого періоду, зазначеного в акті, тобто після 31.12.2020.

Таким чином остаточні межі застосування адміністративно-господарських санкцій щодо підприємства позивача було визначено з 01.07.2020 по 31.12.2020.

Враховуючи встановлені в акті перевірки суми надлишкових нарахувань за 1 місяць (766 181, 08 грн.), сума надлишкових нарахувань за 6 місяців складає - 4 597 086, 48 грн.

При винесенні оскаржуваного рішення відповідачем було з`ясовано, яка сума з 4 597 086, 48 грн. була фактично сплачена споживачами підприємству КП «Київкомунсервіс», тобто відсоток сплати за санкційний період, що і є сумою яку позивач фактично необґрунтовано одержав.

Згідно звітів Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про нарахування та сплату за послугу «Вивезення побутових відходів» за період з 01.07.2021 по 31.12.2020 встановлено відсоток сплати за даний період, який становить 94,0163%.

При відсотку сплати 94,0163 сума необґрунтовано отриманої виручки нарахування в період з 01.07.2020 по 31.12.2020 (6 місяців) становить 4 332 010,62 грн., що рівняється 94,0163 відсоткам від 4 597 086, 48.

При цьому суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача щодо недопустимості звітів Комунального концерну «Центр комунального сервісу» як доказів, оскільки право відповідача на використання у своїй діяльності таких звітів було підтверджено відповідачем листом Головного слідчого управління Національної поліції України від 15.06.2021, яким надано дозвіл відповідачу на використання у своїй роботі наданих матеріалів кримінального провадження №0002227.

Таким чином суд вважає обґрунтованим та підтвердженим належними доказами висновок відповідача про порушення позивачем вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

При цьому позивачем не зазначено обставин, які б ставили під сумнів висновки акта перевірки або свідчили б про порушення процедури здійснення такої перевірки, а підстави позовних вимог базуються на суб`єктивному тлумаченні змісту спірних правовідносин, що не може бути достатньою підставою для скасування правильного по суті рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя В.О.Аліменко

суддя Н.В.Безименна