Справа № 640/12669/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 грудня 2022 року

м. Київ

справа №640/12669/21

адміністративне провадження №К/990/28430/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В. Е.,

суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Іноземної юридичної особи "Nibulon S.A." про скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" звернулось до суду із позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просило скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Магди С.Г. від 15 квітня 2021 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №55583162.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №55583162, винесену 15 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Магдою С.Г.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2022 року касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишено без руху із наданням скаржнику строку 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції касаційної скарги в новій редакції із зазначенням та обґрунтуванням виняткових підстав (підстави), передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

14 листопада 2022 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано касаційну скаргу у новій редакції із зазначенням та обгрунтуванням виняткових підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункти 1, 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.

Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано правові висновки Верховного Суду щодо застосування статей 1, 41 Кодексу України з процедур банкрутства, викладені у постановах від 07.04.2020 року у справі №910/4590/19, від 10.11.2020 року у справі №916/4932/15 і від 22.09.2021 року в справі №905/1923/15, оскільки спірні правовідносини у згаданих справах не є подібними до правовідносин, спір щодо яких є предметом судового розгляду у даній справі.

Окрім того, на думку відповідача, суди попередніх інстанцій не застосували правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.03.2021 року у справі № 910/18739/16 про те, що «під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог у процедурі розпорядження майном господарському суду слід з`ясувати правову природу таких вимог як конкурсних чи поточних, надати правову оцінку доказам, поданим кредитором на підтвердження його вимог до боржника, перевірити дійсність заявлених вимог, їх правову природу як грошових чи майнових вимог та з огляду на встановлене дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для їх визнання та включення до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості».

Разом з тим, відповідач вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки Верховного Суду щодо застосування ст. 625 ЦК України при кваліфікації грошових вимог кредиторів у справах про банкрутство боржників, викладених у постанові від 16.06.2021 року у справі №910/17380/19.

Так, у вищевказаній постанові Верховний Суд виклав правову позицію про те, що «нарахування, здійснені відповідно до статті 625 ЦК України та заявлені самостійно від основного зобов`язання, яке виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство (вимоги за яким визнані конкурсними), не можуть бути визнані поточними в розумінні приписів статті 1 Закону про банкрутство і на них поширюється правовий режим мораторію у справі про банкрутство. На заборгованість, яка має характер конкурсної, не можуть бути нараховані інфляційні втрати та три проценти річних згідно з частиною другою статті 625 ЦК України у період, коли боржник перебував у процедурах банкрутства, оскільки на такі нарахування поширюється мораторій, який зупиняє виконання боржником зобов`язань, що виникли до дня порушення у справі про банкрутство, тобто зупиняє прострочення зобов`язання зі сплати такого боргу, а за приписами частини другої статті 625 ЦК України відповідні нарахування можуть відбуватися лише в разі прострочення виконання цього зобов`язання. Загальна спрямованість та мета Закону про банкрутство полягає насамперед у створенні необхідних умов для подолання банкрутства та відновлення платоспроможності боржника і можливості повного розрахунку з кредиторами без застосування до боржника ліквідаційної процедури з припиненням його підприємницької діяльності, оскільки надає змогу боржнику правомірно очікувати визначення загального розміру кредиторської заборгованості та зупинення її зростання за рахунок штрафних санкцій, трьох процентів річних, інфляційних нарахувань тощо. Тож позивач не має права нараховувати індекс інфляції та три проценти річних на заборгованість, яка була визнана як конкурсні вимоги у справі про банкрутство, оскільки на неї поширюється мораторій на задоволення вимог кредиторів та зупиняється прострочення боржника (відповідача) з виплати такого боргу протягом всього періоду дії цього мораторію».

Разом з тим, скаржник, посилаючись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у питанні правової кваліфікації грошових вимог щодо сплати відсотків та (або) пені, які за виконавчим документом, виданим на підставі судового рішення чи рішення іншого органу (зокрема, міжнародного комерційного арбітражу), яким передбачено сплата відсотків та (або) пені до моменту виконання рішення, нарахованих після відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника: чи є такі вимоги конкурсними або ж поточними.

Окрім того, на думку відповідача, не існує висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у питанні поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, в якому примусово виконується виконавчий документ, виданий судом на підставі судового рішення чи рішення іншого органу (зокрема, міжнародного комерційного арбітражу), яким передбачена сплата відсотків та (або) пеня до моменту виконання рішення, в частині стягнення відсотків (пені), нарахованих після відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника.

Однак, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Разом з тим, скаржником не вказано конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами статті 287 КАС України, скаржник зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених підпунктами а), в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також, що справа становить значний суспільний інтерес, та має виняткове значення для відповідача.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.

Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, а також на підставі підпунктів а), в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року.

Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/12669/21.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова