Справа № 480/412/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2022 року Справа № 480/412/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/412/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вікторія" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вікторія" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Слобожанського міжрегіонального управління Укртансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №235268 від 29 листопада 2021 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що спірна постанова на підставі висновків акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 250581, яким виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевізник не забезпечив водія оформленою індивідуальною контрольною книжкою водія. Проте, вказані обставини спростовуються поясненнями водія ОСОБА_1 , відповідно до яких, він під час перевірки надавав інспектору заповнену індивідуальну контрольну книжку водія, однак за висновком останнього вона була не оформленою. Крім того зазначає, що відповідальність перевізника за не забезпечення водія оформленою індивідуальною книжкою чинним законодавством не передбачена. Також просить врахувати, що індивідуальна книжка водія не є документом для здійснення внутрішніх вантажних перевезень в розумінні ст. 48 вказаного Закону.
Разом з позовною заявою позивачем до суду було надано заяву про забезпечення позову, в задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 13.01.2022.
Ухвалою суду від 17.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 06.06.2022 у відповідача витребувано належним чином завірені копії матеріалів, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №235268 від 29.11.2021. Також, повторно запропоновано Державній службі України з безпеки на транспорті надати відзив на позовну заяву та доказів, що підтверджують або спростовують позицію сторін.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів. При цьому, індивідуальна контрольна книжка водія не надавалась для перевірки, а долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення всіх визначених вище документів на момент складання акта про проведення перевірки. Також відповідач звертає увагу, що в графі акту №250581 від 04.10.2021 пояснення водія про причини порушень зазначено «ознайомлений». Так, водієм не зазначено про будь-які зауваження, не зазначено про фактичну наявність у нього індивідуальної контрольної книжки водія, що дає підстави вважати доводи позивача, що інспектором не прийнято пояснень водія щодо наявності у нього індивідуальної контрольної книжки водія, неаргументованими.
Додатково відповідач повідомляє, що після винесення оскаржуваної постанови позивачем не здійснювалось оскарження відповідних дій/актів до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю, відповідно до вимог пункту 32 Порядку №1567.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
У період з 04.10.2021 по 10.10.2021 співробітниками Відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 01.10.2021 відповідно до направлення від 04.10.2021 № 015032 на рейдову перевірку, проводилася рейдова перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників всіх форм власності, резидентів/нерезидентів України, громадян, водіїв щодо дотримання Закону України «Про автомобільний транспорт» та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільного транспорту на адміністративній території м. Суми та Сумської області.
04.10.2021 старшим державним інспектором ВДК в м. Суми на а/д Р45, вул. Харківська, 125 була проведена перевірка транспортного засобу марки КАМАЗ 5511, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ Агрофірма «Вікторія». За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено Акт №250581 від 04.10.2021, відповідно до якого встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом три частиною першою статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів визначених, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: неоформлену індивідуальну контрольну книжку водія, передбачену п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом МТЗУ №340 від 07.06.2010.
Акт №250581 від 04.10.2021 підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_1 та посадовою особою, що проводила перевірку ОСОБА_2 . У строчці «пояснення водія про причини порушень» зазначено «ознайомлений».
Відповідач повідомляв позивача про розгляд справи щодо порушення законодавства на автомобільному транспорті, призначене на 29.11.2021 шляхом направлення відповідного запрошення, яке було отримане представником позивача 09.11.2021.
Не погоджуючись із правомірністю вказаної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-ІІІ).
Відповідно до положень статті 6 Закону №2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.
Згідно підпункту 2 та 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до пунктів 12 - 15 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Розглядаючи спір по суті виявлених порушень, суд зазначає, що відповідно до частин першої та другої статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону №2344-ІІІ визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Водночас, відповідно до акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №250581 від 04.10.2021 зафіксовано відсутність на момент проведення перевірки оформленої індивідуальної контрольної книжки водія.
Суд враховує, що в силу вимог ст.34 Закону №2344-III, автомобільний перевізник повинен, окрім іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, та забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок саме позивача, як перевізника, забезпечити умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства і на їх підтвердження забезпечити водія індивідуальною контрольною книжкою водія з огляду на наступне.
Згідно пунктів 1.1, 1.2 Положення №340 це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) №561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15.03.2006 про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) №3821/85 та (ЄС) №2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) №3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух». Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Пунктом 1.3 Положення №340 передбачено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Згідно пункту 6.1 Положення №340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Зі змісту даної норми вбачається обов`язок обладнання вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тонн діючим та повіреним тахографом.
Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв (п. 6.3. Положення №340).
Судом встановлено, що позивачем під час проведення перевірки контролюючим органом не забезпечено водія оформленою індивідуальною контрольною книжкою водія. Відсутність зазначених документів зафіксована в Акті перевірки №250581 від 04.10.2021.
В позовній заяві позивач стверджує, що водієм під час перевірки надавалася інспектору заповнена індивідуальна контрольна книжка водія, однак за висновком останнього вона була не оформленою.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що зазначений документ надавався водієм транспортного засобу марки КАМАЗ 5511, номерний знак НОМЕР_1 , під час перевірки 04.10.2021. Хоча Акт №250581 від 04.10.2021 підписаний водієм ОСОБА_1 та в розділі пояснення водія про причини порушень зазначено останнім «ознайомлен», відмітки щодо наявності індивідуальної контрольної книжки у водія, що виключає виявлене правопорушення, у зазначеному акті відсутні.
Крім того, позивач, будучи повідомленим про розгляд справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті, скоєного 04.10.2021, не надавав відповідачу жодних пояснень чи додатків, зокрема щодо наявної копії індивідуальної контрольної книжки водія.
Між тим, зі змісту статті 48 Закону №2344-III слідує, що вказаний у цій статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими визначеними законодавством документами, зокрема, такими документами є індивідуальна контрольна книжка для водія.
Відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-III за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З урахуванням приписів частини другої статті 2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідачем прийнята обґрунтовано, а отже вона є правомірною.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вікторія" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець