Справа № 826/10854/17
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Виконуючого обов`язки Державного секретаря, керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1), Виконуючого обов`язки Державного секретаря, керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни (далі - Косолапова О.А., відповідач-2), в якому просила:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, виконуючого обов`язки Державного секретаря, керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової О.А. щодо винесення наказу Міністерства юстиції України від 27 липня 2017 року №2986/к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27 липня 2017 року №2986/К «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України;

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з часу звільнення по дату поновлення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно винесено наказ від 27 липня 2017 року №2986/к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », оскільки накладення такого стягнення відбулось з порушенням законодавства України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2018 року даний адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27 липня 2017 року №2986/К «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України; стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 липня 2017 року по 30 січня 2018 року в сумі 43367 грн 55 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, установлений частиною 3 статті 65 Закону України «Про державну службу», з огляду на те, що відповідачам стало відомо про вчинення позивачем дій, починаючи з 27 вересня 2016 року, тобто з дня коли виконавче провадження № 49902346 було передано іншому державному виконавцю, позаяк оспорюваний наказ прийнятий 27 липня 2017 року, тобто з пропуском шестимісячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності. При цьому, суд не надавав правової оцінки підставам звільнення позивача за порушення Присяги відповідно до пункту 1 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2018 року у справі №826/10854/17 змінено в мотивувальній частині щодо підстав задоволення вимог про визнання протиправним та скасування наказу.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27 липня 2017 року №2986/К «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » з підстав, наведених у постанові апеляційного суду.

У решті задоволених вимог рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2018 року у справі №826/10854/17 залишено без змін.

Змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що передача цілого ряду виконавчих проваджень, серед яких в/п № 49902346, іншому державному виконавцю за дорученням відділу примусового виконання рішень від 27 вересня 2016 року не є доказом того, що керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку державним виконавцем, у провадженні якого перебувало таке виконавче провадження.

Також суд апеляційної інстанції зазначив свої мотиви задоволення позову, а саме: досліджуючи встановлені розслідуванням порушення позивачем вимог Закону № 606-ХІV при здійснені виконавчих дій у виконавчому провадженні №49702346 в контексті наявності у них ознак, які можна кваліфікувати як порушення Присяги, колегія суддів апеляційного суду зазначила, що у діях позивача відсутні порушення, які б свідчили, що державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, оскільки матеріали справи не містять доказів такого.

Додатково суд апеляційної інстанції зауважив, що інших доказів, на підтвердження скоєння позивачем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання державним службовцем своїх обов`язків, відповідачами не надано.

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2018 року у частині, що не змінена судом апеляційної інстанції, та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року в справі № 826/10854/17 залишено без змін.

При цьому касаційний суд зазначив, що відповідач не обґрунтував необхідності кваліфікації відповідних діянь як порушення Присяги державного службовця, тоді як відповідно до усталеної судової практики звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Отже, Верховний Суд вважав правильними висновки судів попередніх інстанцій про необґрунтованість і безпідставність оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України, а відтак і про його протиправність та наявність підстав для скасування із поновленням позивача на посаді.

В той же час, до Окружного адміністративного суду міста Києва представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просив ухвали додаткове судове рішення про визнання протиправними дії Міністерства юстиції України, виконуючого обов`язки Державного секретаря, керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни щодо винесення наказу Міністерства юстиції України від 27 липня 2017 року №2986/к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року задоволено заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України, виконуючого обов`язки Державного секретаря, керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни щодо винесення наказу Міністерства юстиції України від 27 липня 2017 року №2986/к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача 1 та відповідача 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та відмовити в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що питання щодо протиправності дій Міністерства юстиції України чи виконуючого обов`язки Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни щодо винесення наказу Міністерства юстиції України від 27 липня 2017 року №2986/к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » у судовому засіданні не досліджувалось; виносячи додаткове судове рішення, суд не з`ясував, чи виконане судове рішення по справі, чи ні, що свідчить про поверхневий розгляд заяви позивача; розгляд справи №826/10854/17 в суді першої інстанції здійснювався в загальному порядку з викликом сторін, однак, про додаткове рішення відповідачам стало відомо лише у звязку з надходженням його копії поштовою кореспонденцією, при йьому, заява позивача про ухвалення додакового рішення та повістка про виклик до суду до Мінюсту не надходили. Крім того, всупереч вимогам статті 246 КАС України в оскаржуваному рішенні не зазначено мотивів, доводів сторін, що спонукали суд прийняти таке рішення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 грудня 2022 року.

Однак, в ході підготовки до розгляду справи по суті судом було встановлено, що апеляційна скарга від імені відповідача 1 та відповідача 2, подана їх представником Ю.В. Адам, не підписано особою, яка її подала.

Статтею 305 КАС України встановлені обставини закриття апеляційного провадження.

Зокрема, відповідно до частини 1 вказаної статті, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно частини 2 цієї статті, про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1, 3 статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до ч. 10 статті 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Зі змісту апеляційної скарги Мінюста вбачається, що її подала представник, що діє на підставі довіреності №1747/9.1.2/ін.-18 від 09 лютого 2018 року, Ю.В. Адам.

Проте, апеляційна скарга не підписана особою, яка її подала.

Необхідно зазначити, що підпис - це реквізит документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є єдиний чи один з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

Отже, апеляційна скарга вважається не підписаною, оскільки на ній відсутній власноручний підпис скаржника (представника).

Таким чином, наявні підстави для застосування п.2 ч.1 статті 305 КАС України, а саме те, що після відкриття апеляційного провадження у справі виявилося, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, розгляд справи проводився за відсутності представників сторін.

Згідно ч.4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст. ст. 49, 311, 305, 319, 325, 328 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Виконуючого обов`язки Державного секретаря, керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни про поновлення на роботі - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків