Справа № 570/6132/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2022 року м. Рівне №570/6132/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доШпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка полягає у відмові ОСОБА_1 надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

зобов`язати Шпанівську сільську раду Рівненського району Рівненської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до Рішення №48 від 13.03.2011 року;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішення законної сили, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13 березня 2011 року Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області прийняла Рішення №48 «Про передачу земельних ділянок у власність», яким ОСОБА_1 передано безкоштовно у власність земельну ділянку, розташовану в селі В.Олексин Рівненського району Рівненської області загальною площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. Вказаною земельною ділянкою ОСОБА_1 фактично користується із 2001 року. Зазначає, що з дня отримання Рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №48 «Про передачу земельних ділянок у власність» від 13.03.2011 року він неодноразово звертався до органу місцевого самоврядування Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області із заявами для надання дозволу у приватизації зазначеної земельної ділянки, однак у відповідь отримував лише одні відписки. 25 червня 2021 року відбулося чергове засідання Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області на якій при розгляді заяв по земельних питаннях прийняте рішення про повернення/відчуження/земельної ділянки ОСОБА_1 в колективну власність ОТГ з метою побудови на ній дитячого майданчику. 26 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся на «гарячу лінію» стосовно надання допомоги у приватизації земельної ділянки на що отримав Відповідь від Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 07.07.2021 року в якій містилося посилання, що для вирішення даного питання ОСОБА_1 необхідно звернутися до органу місцевого самоврядування тобто до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, так як відповідно до ч.2 статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування та відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України рекомендує звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу до суду. Позивач наголошує, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують поти їх зміни чи припинення. Вважає, доводи своєї позовної заяви обґрунтованими та такими що узгоджуються із усталеною практикою судів апеляційної та касаційної інстанції, а тому просив адміністративний позов задовільнити повністю.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 28.12.2021 року справу із адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій передано до Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.04.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

До Рівненського окружного адміністративного суду від Відповідача відзиву та будь-яких інших заяв, клопотань не надходило.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Відповідно до Виписки із Рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №48 від 13 березня 2011 року «Про передачу земельних ділянок у власність» встановлено, що сесія Шпанівської сільської ради вирішила передати безкоштовно у власність земельну ділянку розташовану в селі В.Олексин Рівненського району Рівненської області громадянину ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, в тому числі для ведення особистого селянського господарства на земельну ділянку площею 0,12 га. Право власності підтвердити державним актом на право власності на земельну ділянку.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до Шпанівської міської ради Рівненського району Рівненської області із заявами про надання дозволу у приватизації зазначеної земельної ділянки.

Водночас суд зауважує, що Позивачем не додано до позовної заяви копій Заяв та додатків до неї, що були направлені до органу місцевого самоврядування про надання дозволу у приватизації земельної ділянки, що в свою чергу унеможливлює дослідити дане питання судом.

Відповідно до листа Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області наданої Позивачу на його заяву слідує наступне: відповідно до ст.116, 118, 122 Земельного кодексу України на Заяву був підготовлений проект рішення, щодо надання дозволу на відведення земельної ділянки у власність для надання особистого селянського господарства. Даний проект був розглянутий сесією Шпанівської сільської ради, яка відбулася 26.02.2021 року. За результатами голосування проект не набрав необхідної кількості голосів для прийняття рішення.

Відповідно до Витягу з Рішення Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 25 червня 2021 року №405 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок в постійне користування для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за рахунок земель комунальної власності в с.В.Олексин у постійне користування КП «Великошпанівське» вирішила: надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,18 га та 0,35 га у постійне користування КП «Великошпанівське» для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за рахунок земель комунальної власності в селі Великий Олексин на території Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Проте, твердження Позивача що дане Рішення стосується повернення/відчуження земельної ділянки власне ОСОБА_1 судом не враховується, оскільки відповідно до матеріалів наданих до суду встановити про яку саме земельну ділянку йдеться в даних рішеннях не вбачається за можливе.

26 червня 2021 року Позивач звернувся на урядову «гарячу лінію» стосовно надання допомоги у приватизації земельної ділянки, на що йому була надана Відповідь Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області №1599/01-75 від 07.07.2021 року в якій Позивачу було роз`яснено можливість безпосереднього звернення до відповідного органу місцевого самоврядування Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області із письмовою заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з додатками та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Також, позивачем надана до суду Довідка про земельну ділянку №1485 від 02.07.2021 року видана Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, з якої вбачається що у власності, володінні, користуванні ОСОБА_1 жодної земельної ділянки немає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст.3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктами "б" та "г" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до вимог частин третьої, четвертої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , у відповідності до частин шостої, сьомої статті 118 ЗК України, з метою одержання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства звернувся із заявою до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

У встановлений ч. 7 ст. 118 ЗК України строк заява позивача була розглянута відповідним органом місцевого самоврядування на сесії сільської ради.

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача сільською радою не було прийняте жодного рішення по суті заяви: ні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні про відмову у його наданні, з наведенням мотивів такої відмови.

Слід зазначити, що відповідно до закону, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою, другою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, вирішення питань, які є предметом судового розгляду в даній справі, відносяться до повноважень сільської ради, а за результатами їх розгляду відповідач повинен був прийняти рішення.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду щодо дискреційних повноважень, зокрема, від 23.05.2018 у справі № 825/602/17, від 11.09.2019 у справі №819/570/18. Судова практика у цій категорії справ є усталеною.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що в дослідженій ситуації сільською радою розгляд заяви позивача не мав наслідком жодного визначеного законом результату правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Отже, суд вважає, що поведінка відповідача в спірній ситуації є протиправною бездіяльністю.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що оскаржена поведінка суб`єкта владних повноважень не ґрунтується на матеріальному законі, не відповідає критеріям добросовісності та розсудливості, а відтак є протиправною бездіяльністю, яка призвела до порушення права позивача на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивованої відмови в його наданні.

Суд зазначає, що нормою земельного законодавства встановлено право зацікавленої особи розробити проект землеустрою в разі якщо відповідний орган державної влади чи орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення такого проекту або мотивованої відмови у його наданні. Однак, вказана норма не відміняє встановленого в абз. 1 ч.7 ст.118 Кодексу обов`язку органу місцевого самоврядування розглянути клопотання і дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. Слід зауважити, що в разі якщо зацікавлена особа погодиться з обґрунтованістю мотивів відмови, будуть відсутніми підстави для замовлення такою особою проекту землеустрою за принципом мовчазної згоди.

Та обставина, що чинне земельне законодавство не виокремлює випадку судового оскарження бездіяльності органу місцевого самоврядування в разі неприйняття встановленого законом рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови в наданні такого дозволу, не дає підстав для висновку, що вищевказана протиправна бездіяльність органу місцевого самоврядування не може бути предметом судового спору.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не розгляді заяви позивача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовно площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства слід задовольнити.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що сільською радою всупереч приписам ч. 7 ст. 118 ЗК України за результатами розгляду клопотань позивача не прийнято жодного законного рішення з можливих (надати дозвіл чи відмовити в наданні такого), суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та за наслідками її розгляду прийняти рішення по суті порушених у заяві питань у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України. Отже, позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовно площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства задоволенню не підлягають.

При цьому, відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29.08.2019 справа №420/5288/18.

За наведеного вище, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області (, адреса: 35301, Рівненська область, Рівненський район, село Шпанів, вул.Шкільна,1) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовно площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення розташовану в селі В.Олексин Рівненського району Рівненської області.

Зобов`язати Шпанівську сільську раду Рівненського району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовно площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення розташовану в селі В.Олексин Рівненського району Рівненської області та прийняти рішення по суті порушених у заяві питань у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області судовий збір у розмірі 454, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 грудня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області (вул. Шкільна, 1,с. Шпанів,Рівненський район, Рівненська область,35301, ЄДРПОУ/РНОКПП 04387317)

Суддя У.М. Нор