Справа № 640/13214/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача - Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить:
31.10.2022р. справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду.
Відповідачем відзив на позовну заяву з обґрунтуванням своєї позиції у справі не було подано. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, однак представник відповідача в судові засідання не з"являвся, доказів поважності неприбуття в судове засідання не надавав.
Дослідивши матеріали справи та наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 у справі №480/10833/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , а саме: визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - Департамент) щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації ОСОБА_1 за відпустку як учаснику бойовий дій за період з 2016 по 2021 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення; з о б о в я з а н о Департамент нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2021 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.

Департамент, не погоджуючись з рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі №480/10833/21, подав 03 травня 2022 року через ЄСІТС «Електронний суд» до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції, що підтверджується роздруківками з ЄСІТС «Електронний суд».

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Отже, Департаментом дотримано встановлений процесуальним законодавством строк подання апеляційної скарги у справі № 480/10833/21.

Другим апеляційним адміністративним судом вказану апеляційну скаргу було зареєстровано та розподілено між суддями 06 липня 2022 року, що підтверджується роздруківками з ЄСІТС «Електронний суд». Листом Другого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року витребувано у Сумського окружного адміністративного суду справу № 480/10833/21 за апеляційною скаргою Департаменту, що підтверджується роздруківкою з ЄСІТС «Електронний суд».

Слід зазначити, що відповідно до статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили п і с л я закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, я к щ о апеляційну скаргу н е б у л о п о д а н о. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Як свідчить з матеріалів справи, Департамент в межах процесуальних строків оскаржив його до суду апеляційної інстанції, а суд апеляційної інстанції прийняв до розгляду апеляційну скаргу.

Проте, 06 липня 2022 року до Департаменту надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 69304883 від 28.06.2022 про примусове виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі № 480/10833/21 стосовно зобов`язання Департаменту нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2021 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.

Департаментом 19.07.2022 було надіслано лист Старшому державному виконавцю Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцькому Т.К. (далі - Старший державний виконавець Левіцький Т.К.) № 6100/55/01-2022 про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі № 480/10833/21, з посиланням на те, що Другим апеляційним адміністративним судом прийнято до розгляду апеляційну скаргу Департаменту у справі №480/10833/21.

Проте, листом Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.08.2022 повідомлено, що у державного виконавця відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, Старшим державним виконавцем Левіцьким Т.К. винесено постанову від 02.08.2022 про накладення штрафу на Департамент у розмірі 5100грн., винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №480/10833/21 від 01.06.2022, що видав Сумський окружний адміністративний суд та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Вважаючи рішення Старшого державного виконавця Левіцького Т.К. щодо винесення постанови від 02.08.2022 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 69304883 на Департамент у розмірі 5100грн. протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-УІІІ (далі - Закон № 1404).

Згідно із статтею 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404 встановлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

За змістом частини першої статті 13 Закону № 1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За результатами аналізу викладеного вище законодавства вбачається, що Законом № 1404 передбачено здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, проведення перевірки виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону і а прийняття відповідного рішення в рамках виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 75 Закону № 1404 визначено, що у разі невиконання б е з п о в а ж н и х п р и ч и н у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу.

Тобто, передумовою для прийняття постанови про накладення штрафу є проведення перевірки виконавчого провадження, щодо виконання рішення боржником, державний виконавець повинен пересвідчитись у поважності причин у разі невиконання рішення боржником. За результатами чого державний виконавець складає вимогу про виконання боржником виконавчого документа з визначенням строку виконання рішення, а також складає акт в якому зазначаються суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, та у разі потреби висновки і пропозиції.

З наведених положень статті 75 Закону № 1404 свідчить, що накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Отже, така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин в строк, встановлений державним виконавцем.

Департаментом не було виконано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 у справі № 480/10833/21 ні в добровільному, ні в примусовому порядку, оскільки Департаментом було подано апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду на вказане рішення суду першої інстанції. При своєчасному виконанні позивачем вимог законодавства щодо оскарження рішення суду у даній справі, позивач мав законні сподівання на своєчасне прийняття судом апеляційної інстанції рішення щодо прийняття до свого провадження відповідної апеляційної скарги. Однак, з незалежних від позивача обставин, фактично апеляційне провадження у справі №480/10833/21 було відкрито лише 19.08.2022р.

Суд допускає, що позивач був позбавленим можливості будь-яким чином пришвидчити вирішення питання судом апеляційної інстанції щодо відкриття апеляційного проовадження по відповідній апеляційній скарзі Департаменту.

При цьому, очікуючи на відкриття апеляційної провадження, за для уникнення штрафних санкцій у відповідному вже відкритому виконавчому провадженні, працівники Департаменту неодноразово повідомляли Старшого державного виконавця Левіцького Т.К. щодо наявності поважних причин невиконання Департаментом вказаного рішення суду.

Зокрема, Департаментом 19.07.2022 було надіслано Старшому державному виконавцю Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцькому Т.К. лист №6100/55/01-2022 про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 у справі № 480/10833/21 у зв`язку з оскарженням вказаного рішення суду в апеляційному порядку (копія листа міститься в матеріалах справи).

Тобто, Департамент неодноразово повідомляв Старшого державного виконавця Левіцького Т.К., як у письмовому вигляді, і як стверджує позивач, в телефонному режимі про поважність причини невиконання Департаментом рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 у справі № 480/10833/21, однак аргументи Департаменту були проігноровані та винесено постанову від 02.08.2022 про накладення штрафу на Департамент у розмірі 5100,00 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Слід звернути увагу, що Департаментом наголошувалося на нормах пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404, яким встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, однак державним виконавцем було залишено поза увагою норми вказаного Закону.

Згідно із статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, тільки у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, а враховуючи вказане вище, Департамент мав поважні причини не виконувати рішення, а саме: оскарження в апеляційному порядку рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі №480/10833/21 (про що листом Департаменту від 19.07.2022 № 6100/55/01- 2022 повідомлено Старшого державного виконавця Левіцького Т.К.).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанова Старшого державного виконавця Левіцького Т.К. від 02.08.2022 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №69304883 на Департамент у розмірі 5100,00 грн. винесена безпідставно та необґрунтовано, оскільки Департамент повідомив Старшого державного виконавця Левіцького Т.К. про поважність причин невиконання рішення суду у справі № 480/10833/21 у визначений у постанові строк. У зв`язку із чим, сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки державним виконавцем причин його невиконання не може бути підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував, позицію позивача не спростував. Тоді як позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження своєї позиції у справі, які свідчать про протиправність рішення відповідача.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши докази які є у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, правомірнрими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, будинок 10,м.Київ,01601, ) до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. Різницька, 11-Б,м. Київ,01011, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т.К. від 02.08.2022 про накладення штрафу на Департамент у розмірі 5100,00 грн., винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №480/10833/21 від 01.06.2022, що видав Сумський окружний адміністративний суд у виконавчому провадженні № 69304883.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець