Справа № 440/1887/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 р.Справа № 440/1887/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 03.02.22 по справі № 440/1887/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 №Ф-6550-10/2466-У з заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 5508,36 грн.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №62562231, відкритого Крюківським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (36000, м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, 43) по стягненню боргу (недоїмки) з ОСОБА_1 за вимогою від 13.02.2020 № Ф-6550- 10/2466-У Головного управління ДФС у Полтавській області на суму 5508,36 грн., до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що 31.01.2022 при примусовому виконанні вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 №Ф-6550-10/2466-У державним виконавцем було накладено арешт на карткові рахунки ОСОБА_1 та буде здійснено утримання із заробітної плати позивача, що залишить сім`ю позивача без засобів до існування.

Позивач вважає, що у разі прийняття рішення про скасування вимоги, невжиття заходів по забезпеченню позову може істотно ускладнити виконання такого судового рішення. Крім того, на думку позивача, очевидними є ознаки протиправності оспорюваного рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №440/1887/22 було задоволено частково.

Зупинено стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6550-10/2466У від 13 лютого 2020 року про стягнення недоїмки в сумі 5508 грн. 36 коп. до набрання законної сили судовим рішенням по суті в адміністративній справі №440/1887/22.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача. перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням стягнення на підстав виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6550-10/2466-У від 13.02.2020 жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті.

Колегія суддів із такими висновками погоджується виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач вказує на те, що оскільки відкриття провадження по даній справі не зупиняє примусове стягнення за спірною вимогою про сплату боргу, яка звернута відповідачем до стягнення, невжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа до вирішення справи по суті, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів заявника.

Так, предметом даної справи є законність податкової вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6550-10/2466У від 13.02.2020 зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 5508 грн. 36 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Судовим розглядом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Горбульовою В.О. про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2020 ВП №62562231 відкрито виконавче провадження з виконання вимоги ГУ ДПС у Полтавській області №Ф-6550-10/2466-У від 13.02.2020 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 5508 грн. 36 коп.

Постановами старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 30.01.2022 накладено арешт на грошові кошти позивача, які містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, на рухоме та нерухоме майно позивача.

Також, постановою старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Горбульовою В.О. від 31.01.2022 накладено арешт на майно, що належить боржникунерухоме та рухоме.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з ч. 5, 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Таким чином, на теперішній час державним виконавцем розпочато примусове виконання оскаржуваної вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що факт судового оскарження платником податку спірного рішення податкового органу не зупиняє його виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6550-10/2466-У від 13 лютого 2020 року може істотно ускладнити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, у разі задоволення цього позову, оскільки правові наслідки прийняття оскаржуваної вимоги настануть до прийняття рішення судом у даній справі.

Крім того, слід звернути увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Так, у даному випадку виконавче провадження відкрито з виконання вимоги про сплату податкового боргу у розмірі 5508 грн. 36 коп.

При цьому, ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У той же час, відповідними постановами державного виконавця накладено арешт на майно (кошти) позивача без визначення конкретного розміру обмежень, а отже застосовано такі заходи у повному обсязі майна (коштів) позивача, що не відповідає положенням ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наявні передумови для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки обставини справи свідчить про реальність загрози заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

При цьому, для можливого відновлення прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони учиняти дії у відповідному виконавчому провадженні до вирішення цієї адміністративної справи по суті, заявнику необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний спосіб є співмірним заявленим позовним вимогам, що полягає у співвідношенні негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Крім того, колегія суддів враховує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Одночасно, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

У той же час, правова оцінка дій відповідача підлягатиме встановленню під час судового розгляду даної справи.

Таким чином, беручи до уваги, що вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2020 №Ф-6550-10/2466-У у розмірі 5508 грн. 36 коп.., яка на теперішній час оскаржується у судовому порядку, є виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення та відкрито виконавче провадження, колегія суддів вважає доцільним застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення такого стягнення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 по справі № 440/1887/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 07.12.2022 року