Справа № 160/1894/22
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року Справа № 160/1894/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: за будинок АДРЕСА_1 , оскільки даний будинок належить багатодітній сім`ї, в якій виховується шестеро дітей, та який не є об`єктом оподаткування відповідно до абзацу «л» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового Кодексу України.
На думку позивача, дії відповідача відносно нарахування йому податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та бездіяльність відповідача відносно не звільнення його від сплати даного податку в порядку абзацу «л» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового Кодексу України, є порушенням його прав, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 04.07.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що згідно наявної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру оборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна рахується об`єкт житлової нерухомості, а саме: домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Дані про наявну загальну площу об`єкта житлової нерухомості (домоволодіння) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказані 406,0 кв.м. Право власності вищезазначеного житлового об`єкта набуто позивачем 04.08.2008р., розмір частки 1.
ОСОБА_1 надано копію посвідчення від 13.12.2010р. № НОМЕР_1 , що дає право на пільги передбачені законодавством для багатодітних сімей.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд виходить з наступного.
02.07.2021р. позивач звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою щодо запрошення його до контролюючого органу для проведення звірки даних та скасування податкового повідомлення-рішення, відповідно до п.266.7.3. ст.266 та абзацу «л» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), за яким об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей, не є об`єктом оподаткування.
10.09.2021р. позивач повторно звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою про проведення звірки даних та скасування податкового повідомлення-рішення, відповідно до абзацу «л» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, за яким, об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей, не є об`єктом оподаткування. В доповнення до раніше наданої інформації, позивачем було надано інформацію щодо навчання двох синів, які відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» включаються до складу багатодітної сім`ї.
26.11.2021р., не отримавши відповіді щодо включення до складу багатодітної сім`ї двох синів позивача, яким виповнилося вісімнадцять років, але які ще навчаються на денній формі навчання, згідно ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», позивач повторно звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою про проведення звірки даних та скасування податкового повідомлення-рішення, та одночасно направивши дане звернення до ДПС України.
На думку позивача він не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: за будинок АДРЕСА_1 , оскільки даний будинок належить багатодітній сім`ї, в якій виховується шестеро дітей, та який не є об`єктом оподаткування відповідно до абзацу «л» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, тому позивач і звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.
Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Положеннями ст.266 ПК України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкт та базу оподаткування цим податком, а також пільги зі сплати цього податку, його ставки, податковий період, порядок та строки обчислення, нарахування і сплати цього податку.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України).
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).
Відповідно до абзацу «л» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.
При цьому, згідно з п.56.21 ст.56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).
База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) (пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України).
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп.266.5.1 пп266.5 ст.266 ПК України).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України).
Згідно з абзацом а) пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" пп.266.4.1 п.266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп.266.7.1 п.266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України).
Відповідно до пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пп.266.7.4 п.266.7 ст.266 ПК України).
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (пп.266.9.1 п.266.9 ст.266 ПК України).
Відповідно до абзацу а) пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Визначення поняття багатодітна сім`я наведено у ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», а саме: це сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. В цій же нормі закону надано визначення терміну «Дитина»- особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.
Отже, в період 2017р. - 2019р., ОСОБА_3 мала вік 23-25 років, тому в розумінні ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» дитиною не вважається та до складу сім`ї не входить;
ОСОБА_4 в період 2017р. - 2019р. мав вік 21-23 роки, та відповідно до довідки від 06.09.2021р. №545 з 01.09.2016р. був зарахований на І курс спеціальності 025 «Музичне мистецтво» освітній ступінь «Бакалавр» Дніпропетровської академії музики ім. М.Глінки (Оркестрові струнні інструменти, денна форма навчання, бюджет) (Наказ № 43-к(с) від 05.08.2016р.).
З 06.07.2020р. був відрахований у зв`язку із закінченням навчання (Наказ №24-к(с) від 06.07.2020р.).
З 02.09.2020р. був зарахований на І курс спеціальності 025 «Музичне мистецтво» освітній ступінь «Магістр» Дніпропетровської академії музики їм. М.Глінки (Оркестрові струнні інструменти, денна форма навчання, бюджет) (Наказ №32-к(с) від 02.09.2020р.) де продовжує навчання на теперішній час. Термін закінчення навчання - 31.01.2022р., тому в означений період в розумінні ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» дозволяє вважати його дитиною для набуття його сім`єю статусу багатодітною, оскільки навчався за денною формою навчання;
ОСОБА_5 в період 2017р. - 2019р. мав вік 17-19 років, та відповідно до довідки від 03.09.2021р. був зарахований до Дніпровського державного аграрно-економічного університету відповідно до наказу від 07.08.2017р. №2136, термін навчання з 01.09.2017р. по 30.06.2023р. на факультеті ветеринарної медицини, (денна форма навчання), тому в розумінні ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» дозволяє вважати його дитиною для набуття його сім`єю статусу багатодітною;
ОСОБА_6 в період 2017р. - 2019р. мав 14-16 років, тому є дитиною за визначенням;
ОСОБА_7 в період 2017р. - 2019р. мала 11-13 років, тому є дитиною за визначенням;
ОСОБА_8 в період 2017р. - 2019р. мала 7-9 років, тому є дитиною за визначенням.
Тобто в розумінні ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» родина ОСОБА_1 в період 2017р. -2019р. є багатодітною.
Отже, правовий аналіз абзацу «л» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України свідчить про те, що не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним сім`ям.
За таких обставин будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , не є об`єктом оподаткування, оскільки разом з дружиною він виховує п`ятеро дітей, і відповідно, сім`я є багатодітною.
За наведених обставин суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Згідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно із п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. відповідно до квитанції від 12.08.2021 р. та в сумі 84,40 грн. відповідно до квитанції від 28.03.2022 р. №37448808 підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова