Справа № 580/3089/22
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 грудня 2022 року

м. Київ

справа №580/3089/22

адміністративне провадження № К/990/33551/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів -Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі № 580/3089/22 за позовом ОСОБА_1 до Маньківського районного суду Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Маньківського районного суду Черкаської області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Маньківського районного суду Черкаської області щодо ненаправлення відсканованих матеріалів цивільної справи №705/4415/20 для дистанційного ознайомлення на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Маньківський районний суд Черкаської області направити відскановані матеріали цивільної справи №705/4415/20 для дистанційного ознайомлення на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч гривень).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2022 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року, позовну заяву повернуто позивачеві.

25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про виправлення описки в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2022 року у справі №453/1202/16-а.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, позивачка звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, надіславши її через систему «Електронний Суд» 29 листопада 2022 року

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження треба відмовити з таких мотивів.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) й частині першій статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом касаційного оскарження у цій справі є ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі №580/3089/22 про відмову у виправленні описки.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд апеляційної інстанції в оскарженій ухвалі зазначив про те, що наведені заявником обставини, як підстава для внесення виправлення описки в постанову суду, не є опискою в розумінні приписів статті 253 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) орфографічна, граматична, пунктуаційна помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Такі помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Як правило, описка, як мовна помилка, не спотворює текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: помилкове розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів тощо.

Отже, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

Так, звертаючись з заявою про виправлення описки в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року, позивачка обґрунтовувала її тим , що з протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису від 24 жовтня 2022 року щодо внесення електронних підписів зазначено датою підпису 22 вересня 2022 року, тому має бути виправлено описку в даті прийняття постанови з 21 вересня 2022 року на 22 вересня 2022 року.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зауважила, що з матеріалів справи не вбачається, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року містить якісь описки чи арифметичні помилки. Датою прийняття постанови суду апеляційної інстанції в даній справі є 21 вересня 2022 року, тобто, призначений день розгляду апеляційної скарги.

У цій справі Верховний Суд вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції про те, що опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання, а тому наведені заявницею обставини, як підстава для внесення виправлення описки в постанову суду, не є опискою в розумінні приписів статті 253 КАС України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom»), заява № 4451/70, пункт 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria»), заява № 36760/06, пункт 230).

У рішенні у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та дотримуватися пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі «Guйrin v. France» Reports of Judgments and Decisions 1998-V, п. 37).

У рішенні у справі «Воловік проти України» (заява № 15123/03) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (див., наприклад, рішення у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) заява № 39199/98, п. 62).

Зважаючи на викладене Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції під час розв`язання питання про взяття до провадження апеляційної скарги надав правильну оцінку матеріалам апеляційної скарги з погляду дотримання скаржником вимог КАС України щодо форми та змісту відповідного процесуального документа, а аргументи касаційної скарги стосовно цього питання не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги той факт, що зміст оскарженої ухвали свідчить про правильне застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись положеннями пункту 5 частини першої статті 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі № 580/3089/22 за позовом ОСОБА_1 до Маньківського районного суду Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду