Справа № 280/929/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Справа № 280/929/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач 1), Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі відповідач 2), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати бездіяльність відповідачів щодо неповернення безпідставно стягнутих коштів протиправною;

- зобов`язати відповідача 1 повернути позивачу безпідставно стягнуті (отримані) кошти в сумі 21030,90 гривень за вимогою про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 24.05.2019 №Ф-1076-55 яка визнана протиправною та скасована;

- зобов`язати відповідача 2 повернути позивачу безпідставно стягнуті (отримані) кошти в межах виконавчого провадження №60237304 в сумі 2103,10 гривень в якості виконавчого збору і 369,00 гривень витрат на проведення виконавчих дій за примусове виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 24.05.2019 №Ф-1076-55 яка визнана протиправною та скасована.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.06.2022 справи прийнято до провадження суддею Запорізького окружного адміністративного суду Новіковою І.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем 1 допущена протиправна бездіяльність щодо не повернення позивачу грошових коштів в розмірі 21030,90 грн. Позивач зазначає, що грошові кошти в розмірі 21030,90 грн. були стягнуті з нього в порядку примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 24.05.2019 №Ф-1076-55, яка була визнана протиправною та скасована у судовому порядку. Також, позивач вказував і на те, що оскільки не було законних підстав для стягнення з нього недоїмки в розмірі 21030,90 грн., то відповідно стягнення з нього 2103,10 гривень в якості виконавчого збору і 369,00 гривень витрат на проведення виконавчих дій за примусове виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 24.05.2019 №Ф-1076-55 є протиправним, а грошові кошти підлягають поверненню позивачу. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень відповідач вказав, що кошти, які позивач просить повернути були стягнуті протягом 2019-2020 років. Зазначає, що Законом України від 04.12.2020 №1072-ІХ внесено зміни серед іншого і до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню. Також представник відповідача 1 вказував на те, що відповідно до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення наміру та/або помилково сплачених коштів залишається без задоволення заява у разі наявності у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій. Відповідач 1 зазначає, що на дату виникнення спірних правовідносин в ІКП ОСОБА_1 рахується заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 16075,17 грн., що виключає можливість повернення позивачу сплачених коштів. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 24.05.2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Запорізькій області) прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в розмірі 21030,90 грн.

07.10.2019 державним виконавцем Василівського районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження №60237304 з примусового виконання вимоги від 24.05.2019 №Ф-10756-55.

24.12.2019 державним виконавцем Василівського районного відділу ДВС, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60237304, у зв`язку із сплатою боржником на рахунок з обліку депозитних сум відділу грошові кошти, необхідні для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №280/6527/19, яке набрало законної сили 25.05.2020, визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області від 24.05.2019 №Ф-1076-55 на суму 21030,90 грн.

26.10.2021 позивач звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області з заявою, в якій просив вирішити питання про повернення йому на рахунок безпідставно стягнутих коштів в розмірі 21030,90 грн.

Листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 29.10.2021 №67106/6/08-01-24-11 позивачу відмовлено у поверненні коштів в розмірі 21030,90 грн.

Також, 26.10.2021 позивач звернувся до Василівського районного відділу ДВС з заявою про повернення сплаченого виконавчого збору в розмірі 2103,10 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 369,00 грн.

Листом Василівського районного відділу ДВС від 03.11.2021 №33816/5 позивачу було відмовлено у поверненні виконавчого збору в розмірі 2103,10 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 369,00 грн.

Не погодившись з бездіяльністю відповідачів щодо не повернення сплачених коштів, позивач звернувся з позовом до суду.

Щодо позовних вимог про повернення коштів в розмірі 21030,90 грн., які сплачені в рахунок погашення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд зазначає таке.

На дату звернення позивача до ГУ ДПС у Запорізькій області з заявою про повернення сплачених коштів був чинний Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6 (далі Порядок №6), який визначав процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Кошти).

Відповідно до п.4 Порядку №6, у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3719 органом доходів і зборів здійснюється зарахування цих Коштів у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань Платника з цього платежу.

Згідно підпункту 1 пункту 5 Порядку №6, повернення Коштів здійснюється у випадках: надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, Заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Пунктом 7 Порядку №6 передбачено, що у разі надходження Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках:

невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації;

подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

Суд зазначає, що рішенням суду від 16.03.2020 по справі №280/6527/19 встановлено факт протиправності нарахування позивачу єдиного внеску на суму 21030,90 грн. та протиправність формування вимоги на зазначену суму.

За таких обставин, кошти які були сплачені позивачем в сумі 21030,90 грн. підпадають під визначення надмірно/помилково сплачених та можуть бути повернуті позивачу у встановленому порядку.

Проте, в даному випадку доводи позивача про бездіяльність відповідача 1 з приводу неповернення коштів є передчасними та необґрунтованими з огляду на таке.

Так, з наданої відповідачем 1 до відзиву на позовну заяву ІКП ОСОБА_1 судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до ГУ ДПС у Запорізькій області з заявою про повернення надміру/помилково сплачених коштів (жовтень 2021) за позивачем обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 16075,17 грн.

З таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачу, відповідно до положень пункту 7 Порядку №6 було правомірно відмовлено у поверненні коштів, оскільки на дату розгляду зазначеного питання за позивачем рахувалась заборгованість на суму 16075,17 грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що чинне законодавство не дозволяє проводити повернення сплачених коштів платникам за наявності за ними заборгованостей зі сплати податків та зборів.

Тобто, для повернення коштів в ІКП платника зі сплати податку чи збору повинно обліковуватись або позитивне значення або 0 тобто відсутність заборгованості.

В даному випадку, за позивачем рахувалась заборгованість, а відповідно відмова була правомірною.

Щодо посилань позивача на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2022 по справі №280/11001/21, яким скасовано рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 30.08.2021 №12024/24-11 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 16075,17 грн., то суд зазначає, що зазначене рішення ухвалено після звернення позивача до ГУ ДПС у Запорізькій області з питання повернення грошових коштів в розмірі 21030,90 грн.

Тобто, на дату виникнення правовідносин, що є предметом розгляду даної справи адміністративної справи сума 16075,17 грн. обліковувалась в ІКП позивача правомірно, а рішення суду про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 16075,17 грн. не існувало.

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до ГУ ДПС у Запорізькій області з питання повернення коштів в розмірі 21030,90 грн., зокрема після виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.01.2022 по справі №280/11001/21 в частині виключення з ІКП позивача заборгованості на загальну суму 16075,17 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ГУ ДПС у Запорізькій області задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог до Василівського районного ВДВС, суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що в межах виконавчого провадження №60237304 позивачем було сплачено кошти в сумі 2103,10 гривень в якості виконавчого збору і 369,00 гривень витрат на проведення виконавчих дій за примусове виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 24.05.2019 №Ф-1076-55.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Суд зазначає, що частиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки за яких виконавчий збір не стягується, проте жодний із зазначених випадків не може бути застосований до спірних правовідносин.

При цьому, частина 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» містить спеціальну норму, яка передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, фактично чинним законодавством України передбачено, що виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню у разі закінчення виконавчого провадження відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Інших положень за яких боржнику повертається виконавчий збір та/або витрати на провадження виконавчих дій, чинне законодавство не містить.

В даному випадку, судом встановлено, що виконавче провадження №60237304 закінчено 24.12.2019 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішення суду про скасування виконавчого документу вимоги про сплату боргу ухвалено після закінчення виконавчого провадження та після сплати позивачем самостійно всіх вищезазначених сум.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в силу положень приписів Закону України «Про виконавче провадження», відсутні законодавчі підстави для повернення позивачу сплаченого виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663), Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (71600, Запорізька область, Василівський район, м.Василівка, вул.Театральна, буд.14; ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова