Справа № 460/5367/20
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2022 року м. Рівне №460/5367/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Гуль Н.В.,

відповідача: представник Форет М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр" (далі ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр", позивач) звернулось з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2018 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, приймаючи зазначені податкові повідомлення-рішень, податковий орган неправильно визначив періоди нарахування штрафних санкцій, що свідчить про безпідставне їх нарахування.

Ухвалою суду від 27.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.08.2020, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.08.2020 підготовче засідання відкладено на 24.09.2020 за клопотанням сторін.

20.08.2020 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить також визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.07.2020 №, від 22.07.2020 №. Вказує, що станом на 30.06.2020 (дату проведення перевірки) та 22.07.2020 (дату винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) грошове зобов`язання, визначене згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 23.12.2019 №, від 07.02.2020 №, від 25.02.2020 № було неузгодженим, а тому у податкового органу не було визначених законом підстав для притягнення позивача до відповідальності на підставі ст.126 ПК України за несвоєчасну сплату цих податкових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 22.07.2020 №, від 22.07.2020 №.

21.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Контролюючим органом було проведено камеральні перевірки своєчасності сплати позивачем податків та зборів, під час яких встановлено несвоєчасність сплати позивачем узгоджених податкових зобов`язань та несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 30.11.2018 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 22.07.2020 №, від 22.07.2020 № є правомірними, а тому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Підготовче засідання 24.09.2020 відкладено на 13.10.2020 за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою суду від 25.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

12.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою відповідач у відзиві на спростував аргументи позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.10.2020 витребувано у Головного управління ДФС у Рівненській області додаткові докази, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 26.10.2020.

У підготовчому засіданні 26.10.2020 суд протокольною ухвалою допустив заміну відповідача, Головного управління ДФС у Рівненській області, його правонаступником Головним управлінням ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 24.11.2020.

Ухвалою суду від 24.11.2020 судове засідання відкладено на 16.12.2020 за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні 16.12.2020 відкладено розгляд справи на 28.01.2021 у зв`язку з неприбуттям представника позивача.

Ухвалою суду від 28.01.2021 відкладено розгляд справи на 25.02.2021 у зв`язку з неприбуттям представників сторін.

24.02.2021 від позивача надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

У судовому засіданні 25.02.2021 відкладено розгляд справи на 11.03.2021 з метою надання можливості відповідачу надати свої заперечення та пояснення з приводу заявленого клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

Судове засідання 11.03.2021 у справі не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. Ухвалою суду від 15.03.2021 розгляд справи відкладено на 30.03.2021.

Судове засідання 30.03.2021 у справі не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці. Ухвалою суду від 09.04.2021 розгляд справи відкладено на 16.04.2021.

У судовому засіданні 16.04.2021 розгляд справи відкладено на 28.04.2021 за клопотанням представника позивача.

Судове засідання 28.04.2021 у справі не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. Ухвалою суду від 29.04.2021 розгляд справи відкладено на 12.05.2021.

Ухвалою суду від 12.05.2021 у справі призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. У зв`язку з цим зупинено провадження у справі до отримання висновку судово-економічної експертизи.

10.11.2021 від Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 29.10.2021 №8581-8583 (т.6 а.а.с.22-34), згідно з яким експертом встановлено таке:

1. У зв`язку з відсутністю документів провести дослідження та документально підтвердити розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 30.11.2018 № про застосування штрафу на загальну суму 34875,07грн не надається можливим.

2. Дослідженням поданих документів підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 36000грн.

3. Дослідженням поданих документів підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 21643,34грн.

4. Дослідженням поданих документів підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 712,57грн.

5. Дослідженням поданих документів підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 1060,04грн.

6. Дослідженням поданих документів підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 1696,89грн.

7. Дослідженням поданих документів, в обсязі поданих документів, розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 634,40грн документально не підтверджується.

Відповідно до п.57.1 ст.57, п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України від 02.12.2020 (у редакції, що діяла на момент здійснення операцій), сума штрафу, що підлягає нарахуванню Товариству за затримку сплати грошового зобов`язання становитиме 317,20грн.

8. Дослідженням поданих документів, в обсязі поданих документів, розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 940,24грн документально не підтверджується.

9. Дослідженням поданих документів підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 4734,81грн.

10. Дослідженням поданих документів підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 4676,81грн.

11. У зв`язку з відсутністю документів провести дослідження та документально підтвердити розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 22.07.2020 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 19 038,82грн не надається можливим.

12. У зв`язку з відсутністю документів провести дослідження та документально підтвердити розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 22.07.2020 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 194585,87грн не надається можливим.

Ухвалою суду від 12.11.2021 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 21.12.2021.

Ухвалою суду від 21.12.2021 розгляд справи відкладено на 27.01.2022 за клопотанням сторін.

Судове засідання у справі 27.01.2022 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. Ухвалою суду від 09.02.2022 розгляд справи відкладено на 01.03.2022.

Судове засідання у справі 01.03.2022 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці. Ухвалою суду від 12.03.2022 розгляд справи відкладено на 31.03.2022.

Ухвалою суду від 31.03.2022 розгляд справи відкладено до закінчення в Україні воєнного стану.

Ухвалою суду від 11.08.2022 розгляд справи призначено на 08.09.2022.

У судовому засіданні 08.09.2022 розгляд справи відкладено до 13.10.2022 за клопотанням представника відповідача.

12.10.2022 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення у справі.

У судовому засіданні 13.10.2022 судом заслухано пояснення представників сторін та досліджено письмові докази. У зв`язку із повітряною тривогою судом оголошено перерву у справі до 28.10.2022.

Судове засідання 28.10.2022 не відбулося у зв`язку з участю головуючої судді у річному курсі "Стандарти міжнародного оподаткування: імплементація та застосування в Україні", в онлайн режимі за місцем роботи, з увільненням від здійснення правосуддя, відповідно до наказу голови Рівненського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 №360-к "Про дистанційне навчання суддів Дудар О.М., Дорошенко Н.О., Махаринця Д.Є.".

Ухвалою суду від 31.10.2022 розгляд справи відкладено на 24.11.2022.

У судовому засіданні 24.11.2022 закінчено розгляд справи ухваленням рішення.

У судовому засіданні 24.11.2022 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовні заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечила проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідачем 21.11.2018 була проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), за наслідками якої було складено акт №661/17-00-52-12/03443838 від 21.11.2018.

30.11.2018 податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафу на загальну суму 34875,07грн, а саме: в розмірі 26423,11грн - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів; в розмірі 5431,17грн - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів; в розмірі 3020,79грн - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 днів і більше.

10.04.2019 контролюючим органом проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання до бюджету, за наслідками якої складено акт №260/17-00-52-12/03443838 від 10.04.2019.

Актом перевірки встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з: податку на додану вартість, рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, земельний податок з юридичних осіб, податку на прибуток приватних підприємств, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, орендної плати з юридичних осіб.

На підставі даних камеральної перевірки 02.05.2019 відповідачем було прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 36000,00грн за затримку на 42, 43 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 180000,00грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 21643,34грн за затримку на 25, 24, 23, 21, 18, 2 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 216 433,40грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 720,57грн за затримку на 12, 4, 2 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 7125,70грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 1060,04грн за затримку на 27, 4, календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 10600,40грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 1696,89грн за затримку на 58 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 8484,45грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 634,40грн за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 3172,00грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 940,24грн за затримку на 56 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 4701,20грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 4734,81грн за затримку на 27, 4, 4 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 47348,10грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 4676,81грн за затримку на 58 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 23384,05грн.

30.06.2020 відповідачем проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання до бюджету, за наслідками якої складено акт №418/17-00-51-04/03443838 від 30.06.2020.

Цим актом перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 28, 25, 175, 151, 143, 135, 108, 100, 96, 95, 89, 70, 61, 59, 56, 35 календарних днів, визначеного самостійно платником в податкових деклараціях №, , №, №, №, та нарахованого згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020.

На підставі акта №418/17-00-51-04/03443838 від 30.06.2020 відповідачем 22.07.2020 прийнято податкові повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 19038,82грн та № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 194585,87грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі Податковий кодекс України).

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За змістом пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Аналіз наведених норм свідчить, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.11.2018 №, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Суд зазначає, що наведена редакція пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України чинна з 01.01.2017 (у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 №1797-VIII), тобто й станом на час виникнення спірних правовідносин. На відміну від попередньої редакції цієї статті, яка встановлювала штрафні санкції за порушення термінів реєстрації виключно податкових накладних, що підлягають наданню покупцям, чинною на момент виникнення правовідносин редакцією визначено, що штрафні санкції застосовуються за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації всіх податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Винятком є виключно порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 04.09.2018 у справі №816/1488/17 та від 11.09.2020 у справі №640/5833/19, зауважив, що системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Судом встановлено, що податкові накладні, які зазначені в акті перевірки від 21.11.2018 №661/17-00-52-12/03443838, складені на неплатників ПДВ.

В поданих на дослідження матеріалах справи представлено податкові накладні (ПН) в рядку "Отримувач" яких зазначено "Неплатник" (т.1 - а.а.с.103-249, т.2 а.а.с.1-122), дані яких щодо дати складання ПН, порядкового номера ПН, сум ПДВ відповідають даним, наведеним у "Розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" (додаток до податкового повідомлення-рішення від 30.11.2018 №).

Зазначені обставини також підтверджуються висновком експерта від 29.10.2021 №8581-8583.

Відповідно до пункту 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.2015 №1307, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267 (далі - Порядок №1307), при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини: 01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку); 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку; 04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку; 06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих; 07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; 11 - Складена за щоденними підсумками операцій; 12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку); 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності; 14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; 15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1307, усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Згідно з пунктом 16 Порядку №1307, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до пункту 17 Порядку №1307, для операцій, що оподатковуються або звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні, тобто при одночасному постачанні одному отримувачу (покупцю) як оподатковуваних товарів/послуг, так і таких, що звільнені від оподаткування, постачальник (продавець) складає окремі податкові накладні. У податковій накладній, складеній на операції з постачання товарів/послуг, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, у графі Складена на операції, звільнені від оподаткування верхньої лівої частини робиться помітка Без ПДВ.

Зазначене не поширюється на операції з постачання товарів/послуг, до яких одночасно застосовуються як нульова ставка, так і основна та/або ставка 7 відсотків. У такому разі складається одна податкова накладна, у якій заповнюються відповідні графи нижньої табличної частини.

Операції, що оподатковуються за нульовою, основною ставкою або ставкою 7 відсотків, відображаються в окремих рядках нижньої табличної частини податкової накладної.

Згідно вищевказаних податкових накладних в рядку Отримувач (покупець) платник податку зазначив - зазначено "Неплатник", а у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставлено умовний ІПН "00".

Отже, відповідно до статті 195 Податкового кодексу України, перелічені у вказаних податкових накладних операції не належать до операцій, що звільнені від оподаткування. Також, перелічені операції не відносяться до тих, що визначені статтею 197 Податкового кодексу України та підлягають звільненню від оподаткування. Про такі обставини позивач суду не повідомляв.

Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що зазначення в податкових накладних типу - 02, означає, що такі накладні не стосуються операцій, що звільняються від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 11.09.2020 у справі №640/5833/19.

Відтак, у цьому випадку відсутні законодавчо передбачені підстави для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №640/100/19.

Водночас, з огляду на визначену імперативну вимогу частини другої статті 242 КАС України, відповідно до якої законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає за необхідне окремо звернути увагу на таке.

Згідно із пунктом 37.1 статті 37 Податкового кодексу України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

23.05.2020 набули чинності положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 № 466-IX (далі - Закон №466-ІХ), яким доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України пунктом 73.

Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в редакції Закону №466-ІХ, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами а - г пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами а - г пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Пізніше, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців" від 14.07.2020 №786-IX, який набрав чинності 08.08.2020 (далі - Закон №786-IX), у підрозділі 2 у пункті 73 Податкового кодексу України в абзацах першому і другому після слів та цифр відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу доповнено словами та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної , а слова і цифри до 31 грудня 2019 року замінено словами до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або ; в абзаці першому цифри і слова 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень замінено цифрами і словами 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень; в абзаці другому цифри і слова 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень замінено цифрами і словами 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень.

Виходячи із змістовного та синтаксичного аналізу побудови наведених вище норм права, слідує правовий висновок, що таким чином законодавець мав на меті не лише уточнити й розширити перелік випадків, за яких платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, а й убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, у випадках та за відповідності умовам, наведеним у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Тобто, законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

Суд визнає, що такий підхід законодавця загалом відповідає принципу доброго врядування і належної адміністрації у світлі практики ЄСПЛ.

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).

Отже, Законом №466-ІХ чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України підлягає застосуванню до штрафів, нарахованих платникам податків упродовж періоду з 01.01.2017 до 31.12.2019 за наведених у цій же нормі умов. У такий спосіб законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, звільнив від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України умов.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 520/3188/19 та від 15.07.2021 у справі №580/2729/19.

Так, у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності. Таким чином, чинною і такою, що підлягає до застосування до спірних правовідносин є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах, а саме: щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" за наведених у цій же нормі умов.

Положеннями пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У Законі №466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому воно не відсилає до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань.

Отже, застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, законодавцем не передбачена.

Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме - для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.

Зазначений правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладено Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №520/3188/19.

Відтак, законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві , у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа "Щокін проти України", пункти 56-57) зазначив, що відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення порушує вимогу якості закону та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника; суд погодився з тим, що у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Відповідно до частини першої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Отже, законодавство, яке підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, було змінене законодавцем шляхом прийняття ретроактивної новели, якою змінено обсяг прав та обов`язків платника податків і контролюючих органів.

Аналогічні правові висновки щодо застосування пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зроблено Верховним Судом в постанові від 22.07.2020 у справі №826/15459/18, від 29.07.2020 у справі № 440/813/19, від 17.07.2020 у справі № 640/5138/19, від 29.07.2020 у справі № 2040/7658/18, від 06.04. 2021 у справі №640/6342/19.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, суд повторно акцентує увагу на тому, що законодавство, яке підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, було змінене законодавцем шляхом прийняття ретроактивної новели, якою змінено обсяг прав та обов`язків платника податків і контролюючих органів.

Поряд з цим, відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) без вчинення будь-яких додаткових дій контролюючим органом, тобто в силу закону.

Водночас, право на зменшення та перерахунок штрафних санкцій на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України належить виключно податковому органу, на якого закон покладає обов`язок скласти та направити нове податкове повідомлення-рішення.

Суд в межах своєї компетенції може лише встановити правомірність/неправомірність донарахування відповідних штрафних санкцій та наявність/відсутність підстав для поширення наведеної вище ретроспективної правої норми на спірні правовідносини, однак не може підміняти собою уповноважений орган та самостійно зменшувати суму донарахувань.

У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі "Рисовський проти України" підкреслено особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (пункт 70).

З огляду на те, що спірним податковим повідомленням-рішенням встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН, встановлених статтею 201 та статтею 120-1.1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних за період з 10.02.2017 по 15.09.2019, а штраф застосовано до позивача у листопаді 2018 року, враховуючи, що внесені законодавчі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом, суд дійшов висновку про наявність підстав для поширення наведеної вище ретроспективної правової норми на спірні правовідносини. При цьому, матеріали справи не містять доказів складення та направлення податковим органом нового податкового повідомлення-рішення.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 30.11.2018 № підлягає до скасування.

Щодо правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 №, №, №, №, №, №, №, №, №, суд зазначає таке.

Податковим повідомленням-рішення від 02.05.2019 № до позивача застосовано штраф в розмірі 36000,00грн за затримку на 42, 43 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 180000,00грн.

Податковим повідомленням-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 21643,34грн за затримку на 25, 24, 23, 21, 18, 2 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 216433,40грн.

Згідно з п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

За приписами п.54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом щ календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.126.1. ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п.257.1, 257.2 ст. 257 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.

За приписами п.257.5 ст.257 Податкового кодексу України, сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.п.258.1.1, 258.1.2 п.258.1 ст.258 Податкового кодексу України, на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

На суму податкових зобов`язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом II цього Кодексу.

Висновком експерта від 29.10.2021 №8581-8583 (стор.14 висновку) підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 21643,34грн та відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу у сумі 36000,00грн.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.05.2019 № та №, підстави для їх скасування у суду відсутні.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 №, № та №044705212 за платежем "Земельний податок з юридичних осіб", суд зазначає таке.

Згідно з п.265.1 ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст. 285 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст. 287 Податкового кодексу України).

На сторінці 15 висновку експерта від 29.10.2021 №8581-8583 експертом було встановлено, що дослідженням поданих документів, а саме: податкові декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) з розрахунками податкових зобов`язань, платіжні доручення, картка рахунку 6415 за 01.01.2018-01.08.2020 "Плата за землю", враховуючи вищенаведені норми п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287, п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (у редакції, що діяла на момент здійснення операцій), експертом підтверджується розмір штрафних санкцій, нарахованих Товариству з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр":

- відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 712,57грн;

- відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 1060,04грн;

- відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 1696,89грн.

Таким чином, враховуючи висновки судової експертизи та наявні у матеріалах письмові докази, суд вважає, що підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 №, № та № відсутні.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 634,40грн за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств суму 3172,00грн, суд зазначає таке.

Згідно з п.133.1 ст. 133 Податкового кодексу України, платниками податку - резидентами є: суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарем, діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

За приписами п.137.3 ст.137 Податкового кодексу України, відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

Податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств. | крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік (п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України).

Так, висновком експерта від 29.10.2021 №8581-8583 (стор. 16 висновку) встановлено, що за даними податкової декларації на прибуток підприємств за 2018 рік "Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) ( податкового періоду (рядок 17-рядок 18) (+.-)" становить 3172 грн. (рядок 19 | Декларації), дата подання Декларації 22.02.2019.

Згідно з платіжним дорученням №30 від 14.03.2019 з призначенням платежу: "*; 101 ;03443838; 11021000; податок на прибуток за 2018 рік" та Картки рахунку 6413 за 01.01.2018-01.08.2020 сума коштів, перерахованих ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" на рахунок УДКСУ у Рокитнівському районі становить 3172,00грн.

Оскільки кількість днів прострочення сплати податку на прибуток підприємства становить до 30 календарних днів, сума штрафу, відповідно до п.126.1 ст.126 вищевказаного Податкового Кодексу України становить 10 % погашеної суми податкового боргу.

Зважаючи на те, що податковим повідомленням-рішенням від 02.05.2019 № до позивача було застосовано штрафну санкцію в розмірі 634,40грн за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 3172,00грн, то зазначений розмір штрафу документально не підтверджується.

Відповідно до п.57.1 ст.57, п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, сума штрафу, що підлягає нарахуванню позивачу за затримку сплати зобов`язання становитиме 317,20грн.

Отже, враховуючи висновок експерта, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 02.05.2019 № в частині донарахування позивачу штрафу на суму 317,20 є протиправним та підлягає до скасування. В іншій частині штраф до позивача застосовано правомірно.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 №, яким до ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" застосовано штраф в розмірі 940,24грн за затримку на 56 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 4701,20грн, суд зазначає таке.

Згідно з п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За приписами п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування Декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.266.9.1 п.266.9 ст.266 Податкового кодексу України).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України).

Висновком експерта від 29.10.2021 №8581-8583 (стор.18-19) встановлено, що дослідженням поданих документів, в обсязі поданих документів, розмір штрафних санкцій, нарахованих Товариству з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 940,24грн документально не підтверджується.

З урахуванням встановлених експертом та судом обставин, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 940,24грн є протиправним та підлягає до скасування.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 № та №044745212 за платежем "Орендна плата з юридичних осіб" суд зазначає таке.

Відповідно до ст.288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно з п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п.285.2 ст.285 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.п.287.1, 287.3 ст.287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Дослідженням наявних у матеріалах справи доказів (а саме: податкові декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) з розрахунками податкових зобов`язань, платіжні доручення, картка рахунку 6415 за 01.01.2018-01.08.2020 "Орендна плата"), враховуючи вищенаведені норми п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287, п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (у редакції, що діяла на момент здійснення операцій), суд дійшов висновку, що штрафні санкції згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 4734,81грн та від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 4676,81грн нараховані позивачу правомірно.

Цей висновок суду підтверджується також висновком експерта від 29.10.2021 №8581-8583 (стор. 20 висновку).

Таким чином, підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 № та № відсутні.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 22.07.2020 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 19038,82грн та № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 194585,87грн, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, актом камеральної перевірки №418/17-00-51-04/03443838 від 30.06.2020 встановлено порушення ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" термінів сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 28, 25, 175, 151, 143, 135, 108, 100, 96, 95, 89, 70, 61, 59, 56, 35 календарних днів, визначеного самостійно платником в податковій декларації №, , №, №, № та нарахованого згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020.

Тобто, серед іншого, вказаним актом було встановлено несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, визначеного позивачу згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020.

Як стверджує позивач, на час проведення перевірки та дату винесення спірних рішень, податкові повідомлення-рішення № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020 перебували у процесі судового оскарження, нараховані грошові зобов`язання були неузгодженими, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату.

Згідно п.109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені ПКУ. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України).

Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розд.IV "Податок на доходи фізичних осіб" Податкового кодексу України для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету (п.54.2 ст.52 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених Податковим кодексом України або іншим законодавством, якщо:

платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Податкового кодексу України та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (п.п.54.3.1 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України);

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України);

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України);

дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених Податкового кодексу України, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (п.п.54.3.5 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України);

результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (п.п.54.3.6 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України).

У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України на підставі відомостей, зазначених у таких документах (п.54.4 ст. 54 Податкового кодексу України).

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому Податкового кодексу України (п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абзац перший п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України).

Згідно із п.56.15 ст.56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (абзац другий п.п.56.17.5 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2020 ТОВ "Рокитнівський спецкар`єр" засобами поштового зв`язку було направлено до Рівненського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС та Головного управління ДПС у Рівненській області № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020 (т.1 а.а.с.62-69).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 відкрито провадження у справі №460/3260/20 (т.1 а.а.с.70-73).

Ухвалою суду від 31.07.2020 провадження у справі №460/3260/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр" до Головного управління ДПС у Рівненській області, Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 21.06.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 26.11.2019 №, від 23.12.2019 №, від 07.02.2020 №, від 25.02.2020 № - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в справі №460/5367/20 (т.1 а.а.с.74-76).

Згідно з п.1 розділу 4 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 №422, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/18881, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Таким чином, суд погоджується із твердженнями позивача, що станом на 30.06.2020 (дату проведення перевірки) та 22.07.2020 (дату винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) грошові зобов`язання, визначені платнику податків позивачу у справі згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020 було неузгодженими, а тому у податкового органу не було визначених законом підстав для притягнення позивача до відповідальності на підставі ст.126 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату цих податкових зобов`язань.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 22.07.2020 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 19038,82грн та № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 194585,87грн є протиправними та підлягають до скасування як такі, що не відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України. Доказів зворотнього відповідачем не надано.

При цьому, суд також враховує, що висновком експерта від 29.10.2021 №8581-8583 було встановлено, що провести дослідження та документально підтвердити розмір штрафних санкцій, нарахованих Товариству з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр" відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 22.07.2020 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 194 585,87грн та від 22.07.2020 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 19038,82грн не надається можливим.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Згідно ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.90 КАС України).

Відповідно до ст.108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Таким чином, враховуючи судом обставини справи, досліджені судом докази, висновок експерта від 29.10.2021 №8581-8583, суд дійшов до висновку, що позивачем частково обґрунтовано позовні вимоги належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає до задоволення частково шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2018 №, від 02.05.2019 №, № в частині визначення штрафу в розмірі 317,20грн, від 22.07.2020 №, №.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) позивачем було сплачено судовий збір на загальну суму 4809,11грн. За проведення судової економічної експертизи позивачем було сплачено 34332,00грн.

Таким чином, на користь позивача підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на загальну суму 30491,47грн, в тому числі витрати зі сплати судового збору на суму 3746,36грн та витрати на проведення судово-економічної експертизи на суму 26745,11грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 30.11.2018 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 № в частині нарахування штрафу на суму 317,20грн, від 22.07.2020 №, від 22.07.2020 №.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 № в частині нарахування штрафу на суму 317,20грн відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати із сплати судового збору в сумі 3746,36грн та судові витрати на проведення судової економічної експертизи в сумі 26745,11грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар`єр" (вул.Івана Франка, буд.101, с.Рокитне, Сарненський район, Рівненська область, 34208; ідентифікаційний код юридичної особи 03443838).

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, Рівненська область, 33023; ідентифікаційний код юридичної особи ВП 44070166).

Повне рішення складено 05 грудня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар