Справа № 640/87/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року м. Київ № 640/87/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Саті-Нова Союз»

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Саті-Нова Союз» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить су визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03 вересня 2018 року № .

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним визначення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, виходячи з того, що господарські операції із контрагентом ТОВ «Спец-Альянс Груп» підтверджені належним чином оформленими первинними та податковими документами, є реальними та відповідають дійсному економічному змісту, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Саті-Нова Союз» дотримано передбачені законодавством умови для формування витрат та податкового кредиту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

04 лютого 2019 року (відповідно до відмітки служб діловодства суду) надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

На підставі наказу № 11682 від 25 липня 2018 року, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Саті-Нова Союз» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Спец-Альянс Груп» за вересень 2017 року, жовтень 2017 року, листопад 2017 року, березень 2017 року.

Як висновок встановлено порушення ТОВ «Саті-Нова Союз» пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.2 пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 562 264,00 грн, в тому числі: вересень 2017 року - 37 406 грн, жовтень 2017 року - 313 507 грн, листопад 2017 року - 60 102 грн, березень 2018 року - 15 249 грн.

За результатом розгляду заперечень, висновки акту перевірки залишені без змін, заперечення позивача - без задоволення.

На підставі вищевказаних висновків прийнято податкове повідомлення - рішення від 03 вересня 2018 року № , яким ТОВ «Саті-Нова Союз» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 843 396 грн, в тому числі: за основним платежем - 562 264 грн, за штрафними санкціями - 281 132 грн.

За результатом розгляду скарги, податкове повідомлення - рішення залишено без змін, скарга без задоволення (копія рішення ДФС України від 07 листопада 2018 року № 36350/р99-59-11-01-02-25 міститься в матеріалах справи).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно усталеної судової практики при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій позивачем з його контрагентом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Альянс Груп», мету придбання та обставини використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб`єктність учасників господарської операції.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до Договорів від 27 червня 2017 року № 27/06/17-1СП, від 18 вересня 2017 року № 18/09/17-1СП, від 02 жовтня 2017 року № 02/10/17-1СП, від 02 жовтня 2017 року № 02/10/17-2 СП, від 30 січня 2018 року № 30/01/18-1СП, від 01 березня 2018 року № 01/03/18-1СП, від 01 березня 2018 року № 01/03/18-2СП укладених між позивачем (Підрядник) та ТОВ «Спец-Альянс Груп» (Субпідрядник) про наступне: Підрядник Доручає, а Субпідрядник зобов`язається виконати роботи на об`єктах:

реконструкція з надбудовою нежитлової будівлі літ 20Г під офісну будівлю по вул. Сім`ї Хохлових, 8;

оздоблювальні роботи на житловому будівництві, житловий будинок № 4,7;

будівництво житлового будинку по вул. Дніпродзержинська, 130-130а в місті Києві;

оздоблювальні роботи на житловому будівництві між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі міста Києва, житловий будинок № 8;

реконструкція приміщень під розміщення супермаркету «Billa» на об`єкті, за адресою: місто Ірпінь, вул. Мечникова 108.

На підставі вищезазначених договорів підписані довідки про вартість будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) за вересень 2017, жовтень 2017, листопада 2017, березень 2018 року.

На підставі вищезазначених договорів виписані та підписані сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за вересень - листопад 2017 року, березень 2018 року та податкові накладні № 60 від 29 вересня 2017 року, № 61 від 29 вересня 2017 року, № 62 від 29 вересня 2017 року, № 76 від 29 вересня 2017 року, № 77 від 29 вересня 2017 року, № 78 від 29 вересня 2017 року, № 79 від 29 вересня 2017 року, №63 від 31 березня 2017 року, № 64 від 31 березня 2017 року, № 65 від 31 березня 2017 року, № 7 від 03 листопада 2017 року, № 10 від 03 листопада 2017 року, № 6 від 03 листопада 2017 року, № 11 від 03 листопада 2017 року, № 9 від 03 листопада 2017 року, № 13 від 30 березня 2018 року, № 12 від 30 березня 2018 року, № 10 від 30 березня 2018 року, № 11 від 30 березня 2018 року, № 15 від 30 березня 2018 року, № 16 від 30 березня 2018 року.

На підтвердження оплати виконаних робіт надано копії платіжних доручень.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пункти 201.1, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України визначають, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пункт 201.6 статті 201 Кодексу встановлює, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи із вищезазначеної норми, податкова накладна є документом, що підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару.

Таким чином, формування податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість чи визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток має бути фактично здійснене і підтверджене належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає первинний документ як документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. При цьому, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Водночас, наявність податкової накладної за відсутності здійснення господарської операції позбавляє покупця права на формування податкового кредиту.

Таким чином, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції.

Суд зазначає, що у податкового органу відсутні зауваження щодо первинних документів, які надавались позивачем як до перевірки так і до матеріалів справи.

В свою чергу, надані позивачем первинні документі, підтверджують реальність господарських операцій, виконання контрагентом підрядних робіт, прийняття позивачем цих робіт із наступною оплатою.

Позивачем на підтвердження настання реальних наслідків наданий фотозвіт з об`єктів будівництва, копії актів на закриття прихованого будівництва.

Таким чином, позивачем доведено реальність господарських операцій по відносинам із Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Альянс Груп» та пов`язаність послуг із господарською діяльністю підприємства.

Щодо посилань податкового органу на кримінальне провадження № 0000038 від 18 березня 2017 року та допит свідка його щодо непричетності в якості директора ТОВ «Спец-Альянс Груп», суд зазначає наступне.

У Постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року (№К/ 9901/1349/17) визначено, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є безперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених Позивачем та його контрагентами.

В рішенні від 05 липня 2016 року по справі №21/1793а16 Верховний Суд України вказав, що сам факт заперечення директором контрагента своєї участі у діяльності товариства та у підписанні товариством від його імені первинних облікових та бухгалтерських документів, за умови, що на час встановлення фактичних взаємовідносин сторін з керівником цього підприємства в Єдиному реєстрі підприємств і організацій України, не може бути свідченням безтоварності спірних операцій.

Аналогічну позицію зазначено у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 591/4366/18 від 14 вересня 2020 року.

Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фронт-Сінема» задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 05 листопада 2018 року № 2.

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фронт-Сінема» (03148, місто Київ, вул. Героїв Космосу, 4, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн (тисяча дев`ятсот двадцять одну гривну) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Федорчук