Справа № 240/4325/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/4325/22

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову у наданні повної інформації на його запит від 05.12.2021року "05.12.21 МВСУ запит звернення" та зобов`язання надати повну інформацію на такий запит.

Позивач зазначає, що відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" звертався до Відповідача із запитом про надання:

1) інформації про виконавців, яким доручено розгляд скарги щодо неналежного виконання обов`язку щодо захисту прав та свобод громадянина заступником Голови Національної поліції України - начальником Головного слідчого управління Цуцкірідзе М.С., яку направили ОСОБА_1 спільно з громадською організацією "Проти придурків та ідіотів";

2) причини ненадання відповіді на скаргу заявнику.

Позивач зазначає, що інформаційний запит був направлений на офіційний сайт МВС України (електронну поштову адресу ) у звичайному виді та підписаний електронним ключем у форматі р7s. Вважає, що Відповідач в установлені Законом України "Про доступ до публічної інформації" строки жодної інформації по суті запиту не надав.

Ухвалою суду від 17.02.2022року позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення її недоліків, а саме надання доказів щодо направлення до Відповідача спірного запиту.

Ухвалою суду від 07.04.2022року позовну заяву було повернено Позивачу по причині не усунення її недоліків.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2022року ухвалу суду від 07.04.2022року було скасовано, справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження судового розгляду.

Ухвалою суду від 16.06.2022року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.11.2022року від Міністерства внутрішніх справ України, Відповідача по даній справі, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій проти позову заперечується. Як зазначено у відзиві, вказаного Позивачем у позові запиту до МВС України не надходило, що підтверджується листом Департаменту документообігом та контролю за результатами перевірки реєстраційно-моніторингових карток системи електронного документообігу апарату МВС.

Відповідач у відповідності до вимог ч.6 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на офіційному вебпорталі у вкладці Електронні звернення громадян розмістив роз`яснення щодо подачі електронних звернень до МВС України, зокрема зазначив, що такі звернення підлягають подачі на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 На думку Відповідача, вказаний у позові запит Позивача до МВС України не надходив, а тому відсутня протиправна бездіяльність щодо не розгляду такого звернення.

01.12.2022року до суду надійшла відповідь Позивача на відзив та уточнена позовна заява. У відповіді на відзив Позивач зазначає, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 належить Відповідачу, що зобов`язувало Відповідача у відповідності до вимог ч.4 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" зареєструвати запит від 05.12.2021року та в 5 денний термін переслати за належністю відповідному органу чи посадовій особі.

Заява про уточнення позовних вимог від 01.12.2022року Позивачем подана без дотримання вимог ч.1 та ч.7 ст.47 КАС України, а тому вона судом не приймається до розгляду і повертається Позивачу.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Як зазначено в позові, ОСОБА_1 та громадська організація "Проти придурків та ідіотів" відповідно до вимог ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" 05.12.2021року направили Відповідачу як розпоряднику інформації запит "05.12.21 МВСУ запит звернення" про надання:

1) інформації про виконавців, яким доручено розгляд скарги щодо неналежного виконання обов`язку щодо захисту прав та свобод громадянина заступником Голови Національної поліції України - начальником Головного слідчого управління Цуцкірідзе М.С., яку направили ОСОБА_1 спільно з громадською організацією "Проти придурків та ідіотів";

2) причини ненадання відповіді на скаргу заявнику.

До запиту була долучена копія скарги від 12.08.2021року №50.

Такий інформаційний запит був направлений на офіційний сайт МВС України (електронну поштову адресу ) у звичайному виді та підписаний електронним ключем у форматі р7s, але жодної відповіді заявники не отримали.

Вказані спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, регулюються правовими нормами Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року N 2939-VI (надалі - Закон N 2939-VI), що були чинні на день виникнення спору.

Безспірно, за змістом статті 5 зазначеного Закону N 2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Приписами частин першої, другої статті 19 Закону N 2939-VI закріплено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

При цьому за визначенням, закріпленим у статті 1 цього ж Закону N 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом положень ст.19 цього ж Закону запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо (ч.6 ст.19 цього ж Закону).

Як вбачається із відзиву на позов, саме у відповідності до вказаних вимог Закону N 2939-VI на офіційному вебпорталі у вкладці Електронні звернення громадян Відповідач розмістив роз`яснення щодо подачі електронних звернень до МВС України, зокрема зазначив, що такі звернення підлягають подачі на електронну пошту .

Безспірно, відповідно до частини першої статті 20 Закону N 2939-VI розпорядники інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з тим, суд погоджується з доводами Відповідача про відсутність доказів щодо надходження вказаного в позові запиту "05.12.21 МВСУ запит звернення" на адресу Відповідача.

Так, згідно листа Департаменту документообігу та контролю МВС України від 21.11.2022року, долученого до відзиву на позов, переглядом реєстраційно-моніторингових карток системи електронного документообігу апарату МВС не встановлено фактів надходження та реєстрації запиту (заяви, скарги тощо) ОСОБА_1 від 05.12.2021року.

Більш того, суд враховує , що частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто Позивач повинен відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України довести обставину дійсного (фактичного) порушення Відповідачем прав чи інтересів Позивача належними та допустимими доказами, в тому числі сам факт подання спірного запиту.

Всупереч вказаним вимогам Позивач не надав жодних доказів про направлення на адресу Відповідача саме спірного вказаного запиту від 05.12.2021 року «05.12.21 МВСУ запит звернення», який саме зумовлює наявність спору, а не іншого запиту за вказаною датою на адресу Відповідача. Долучений до позову скрін-шот містить інформацію про три вкладені файли, в тому числі два від 05.12.2021року, але назва жодного із них не відповідає назві, яка наведена у позовній заяві (« 05.12.21 МВСУ запит звернення»).

Таким чином, відсутність підтвердження надходження до Відповідача спірного інформаційного запиту Позивача « 05.12.21 МВСУ запит звернення» виключає наявність у Відповідача обов`язку його розглянути та надати Позивачу запитувану інформацію в строки, передбачені ст.20 Закону N 2939-VI, а тому такі дії Відповідача не можуть свідчити про певну бездіяльність Відповідача.

Більш того, відповідно до долученої до спірного запиту скарги від 12.08.2021року №50 спірні відносини Позивача з МВС України зумовлені, на думку Позивача, певними порушеннями органами слідства та дізнання вимог кримінального процесуального законодавства у кримінальному провадженні №0000509.

В зв`язку з цим суд вважає безпідставними доводи Позивача, що спірний запит підлягав реєстрації та розгляду у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР.

Позивач не врахував, що приписами ст.12 цього ж Закону прямо передбачено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Аналогічно Позивач не врахував, що приписами ч.2 ст.2 Закону N 2939-VI також зазначено, що цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Зазначене свідчить, що спірні відносини між сторонами по даній справі не регулюються ні правовими нормами Закону N 2939-VI ні правовими нормами Закону України "Про звернення громадян".

Суд враховує, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного Позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Судові витрати в даній адміністративній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,77,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України при розгляді запиту " 05.12.21 МВСУ запит звернення".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк