Справа № 640/33731/21
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2021 року у справі за заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗАФРИК ГРУП" до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "АК КОНСАЛТИНГ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС УКРАЇНА", Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС РЕЗОЛЮЦІЯ", ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЮЗАФРИК ГРУП" до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "АК КОНСАЛТИНГ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. КЕПІТАЛ ПАРТНЕРС УКРАЇНА", Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС РЕЗОЛЮЦІЯ", ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання адміністративного позову, у якій просило:

- зупинити дію Наказу Міністерства юстиції України № 4167/5 від 18.11.2021 року;

- заборонити всім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав та їх обтяжень юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державний реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін про речові права та їх обтяження на 97/100 частки нежитлового будинку (Літера А), загальною площею 3802,30 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 56, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 00.

Названа заява вмотивована тим, що на переконання позивача, зберегти існуюче становище до вирішення спору по суті можливо зупиненням дії Наказу Міністерства юстиції України № 4167/5 від 18.11.2021 року, а також заборони вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію речових прав на спірне нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року заяву задоволено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року та прийняти нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Станом на 05 грудня 2022 року позивачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову з наданням відповідних доказів покладається саме на позивачів, які ініціюють таке клопотання.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням обґрунтувань, наведених у заяві, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 2021 року Міністерством юстиції України за результатами розгляду скарги ТОВ "АК Консалтинг" від 17.09.2021 року прийнято рішення про її задоволення в повному обсязі та видано оскаржуваний Наказ № 4167/5, згідно якого: скасовано рішення від 01.12.2020 року № 55454968, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Тетяною Петрівною; скасовані рішення від 14.12.2020 року № 55684853, від 09.07.2021 № 59207352, від 23.07.2021 року № 59448913, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною; скасовано рішення від 26.05.2021 року № 58351109, прийняте державним реєстратором Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Леськом Олександром Васильовичем; скасовано рішення від 26.05.2021 року № 58360839, прийняте приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Кравченко Світланою Вікторівною.

Заявник ТОВ "СОЮЗАФРИК ГРУП" є власником 97/100 частки нежитлового будинку (Літера А), загальною площею 3802,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 56, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 00, що підтверджується інформаційною довідкою № 285889219 від 21.11.2021 року.

Це речове право на об`єкт нерухомості набуте ТОВ "СОЮЗАФРИК ГРУП" на підставі вчиненого правочину, а саме Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 320, від 23.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі - ПН КМНО) Тверською І.В.

На підставі вчиненої нотаріальної дії Тверською І.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав індексний номер: 59448913 від 23.07.2021 року, яке було скасовано наказом Мін`юсту.

Заявник вказує, що, оскаржуваним актом індивідуальної дії фактично позбавлено ТОВ "СОЮЗАФРИК ГРУП" права власності на нерухоме майно.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення Міністерством юстиції України Наказу від 18.11.2021 року № 4167/5 слугували порушення, допущені державними реєстраторами при проведенні реєстраційних дій відносно ТОВ «АК Консалтинг», що мали наслідком порушення прав ТОВ «АК Консалтинг», і такі порушення є підставою для анулювання таким державним реєстраторам доступу до ЄДР.

Відтак, забезпечення позову шляхом зупинення дії зазначеного Наказу, матиме наслідком надання до вирішення справи по суті законної сили реєстраційним діям, вчинених державним реєстратором відносно ТОВ «АК Консалтинг».

На переконання судової колегії, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову у вигляді зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України № 4167/5 від 18.11.2021 року жодним чином не унеможливлюють істотне ускладнення чи виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

В той же час, наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, на які посилається позивач у своїй заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас, забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України № 4167/5 від 18.11.2021 року до набрання законної сили рішенням суду за наслідком розгляду справи про визнання протиправним та скасування такого рішення суб`єкту владних повноважень, вирішує спір без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З приводу наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 у справі №826/14303/ 18, від 12.02.2020 у справі №640/17408/19 та від 27.02.2020 у справі №640/16242/19 зазначено, що такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Слід зауважити, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.11.2021 у справі № 640/21870/20.

Так, у постанові Верхового Суду від 30.03.2021 у справі № 420/4037/20 зазначено, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЮЗАФРИК ГРУП" у заяві про забезпечення позову не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 150, 312, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року про забезпечення адміністративного позову - скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗАФРИК ГРУП" про забезпечення адміністративного позову у справі № 640/33731/21 - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Файдюк В.В.