Справа № 300/3369/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 300/3369/22 пров. № А/857/14803/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 300/3369/22 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови від 09.08.2022 ВП №69295209,-

суддя в 1-й інстанції Тимощук О.Л.,

час ухвалення рішення 03.10.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - позивач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) 22.08.2022 звернулося в суд із позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі, також відповідач, орган державної виконавчої служби, державний виконавець), в якій просить:

- визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. щодо винесення постанови від 09.08.2022 ВП №69295209 про накладення штрафу протиправними;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. від 09.08.2022 ВП №69295209 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 5100 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачем при примусовому виконанні виконавчого листа № 300/174/21, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 22.06.2021, в межах виконавчого провадження ВП №6929520, винесено постанову від 09.08.2022 про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 5100 грн. На переконання представниці позивача, постанова про накладення штрафу від 09.08.2022 є протиправною та винесена з порушенням норм Закону України Про виконавче провадження. На підтвердження своєї позиції зазначила, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №300/174/21, яке набрало законної сили 28.04.2021, серед іншого, зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 13.08.2020 пенсію у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2 , передбаченого Законом України Про прокуратуру. Відповідно до довідки за №18/17, виданої 23.04.2013 померлому ОСОБА_2 прокуратурою Тернопільської області, загальна сума заробітної плати та доплат, які передбачені чинним законодавством з червня 2012 року, становила - 3918,06 грн. Звернула увагу, що зазначеним рішенням не було зобов`язання призначити та виплатити ОСОБА_1 з 13.08.2020 пенсію у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2 , передбаченого Законом України Про прокуратуру на підставі якоїсь конкретної довідки, тому вважає, що рішення суду виконано добровільно, до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копією протоколу перерахунку (рішення №50) від 23.09.2021, відповідно до якого розмір пенсії становить 2 350,84 грн (3918,06*60%). Також вказала, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 14.07.2022 №0900-0902-5/23968 повідомило державного виконавця про виконання рішення суду, а саме про те, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №300/174/21 переведено ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 13.08.2020. Таким чином, вважає, що рішення суду виконано добровільно до відкриття провадження, а тому підстави для накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду відсутні.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 300/3369/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що рішенням суду не було зобов`язання призначити та виплатити ОСОБА_1 з 13.08.2020 пенсію у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2 , передбаченого Законом України Про прокуратуру на підставі якоїсь конкретної довідки, тому вважає, що рішення суду виконано добровільно, до відкриття виконавчого провадження.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 300/3369/22 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 перед смертю отримував пенсію у розмірі 8 398,64 грн, який становив 90% від середнього заробітку 9 331,82 грн, саме з цієї суми повинен розраховуватися розмір пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області виконало рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №300/174/21.

Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в результаті розгляду Івано-Франківським окружним адміністративним судом адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення 23.02.2021 ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 13.08.2020, виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2 , передбаченого Законом України Про прокуратуру. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №5 від 18.08.2020 про відмову у переведенні на пенсію відповідно до Закону України Про прокуратуру у зв`язку із втратою годувальника. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 13.08.2020 пенсію у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2 , передбаченого Законом України Про прокуратуру. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 14-17).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №300/174/21 повернуто скаржнику.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №300/174/21, з урахуванням положення частини 2 статті 255 КАС України, набрало законної сили 28.04.2021.

Відповідно до рішення №50 від 23.09.2021, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило з 13.08.2020 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який розраховано в розмірі 60% від середнього заробітку розміром 3 918,06 грн та становить 2 350,84 грн, розмір пенсії з надбавками становить 3 918,06 грн (а.с. 30-32).

Органом державної виконавчої служби 24.06.2022 відкрито виконавче провадження №69295209 з примусового виконання виконавчого листа №300/174/21, виданого 22.06.2021 Івано-Франківським окружним адміністративним судом (зворотна сторона а.с. 10, а.с. 11).

Листом від 14.07.2022 №0900-0902-5/23968 позивач повідомив державного виконавця про виконання рішення суду, а саме про те, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №300/174/21 переведено ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 13.08.2020 - розмір пенсії становить 2 350,84 грн (3918,06*60%) (а.с. 12-13).

У подальшому, державним виконавцем 09.08.2022 у виконавчому провадженні №69295209, на підставі заяви представника стягувачки від 01.08.2022 про невиконання рішення суду, яким повідомлено, що боржником призначено пенсію в заниженому розмірі, що підтверджено висновком судового експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, керуючись статтями 63, 75 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу на користь держави у розмірі 5 100,00 гривень (зворотна сторона а.с.8-9).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся із цією позовною заявою до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Спірні правовідносини регулюються нормами Згідно Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першою статті 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст.18 наведеного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.п.1, 16 ч.2 ст.18 згаданого Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 зазначеного Закону установлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4 ст.19 згаданого Закону).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №300/174/21, яке набрало законної сили 28.04.2021, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 13.08.2020 пенсію у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з розміру пенсії ОСОБА_2 , передбаченого Законом України Про прокуратуру (а.с. 14-17).

Частиною 19 статті 86 Закону України Про прокуратуру № 1697-VII від 14.10.2014, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до розрахунку пенсії ОСОБА_2 від 12.05.2020, пенсія останнього розрахована, виходячи з 90% від середнього заробітку та становила 8 398,64 грн. Пенсія у зазначеному розмірі призначена ОСОБА_2 довічно (а.с. 84-85).

Таким чином, ОСОБА_1 розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинен розраховуватися в розмірі 60%, виходячи із середньомісячного (чинного) заробітку в розмірі 9 331,82 грн (8 398,64 грн = 9 331,82 грн х 90%).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави вважати, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області виконало рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №300/174/21, тому відповідач, при винесенні оскаржуваної постанови та накладенні на позивача штрафу у розмірі 5 100 грн, діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений положеннями чинного законодавства України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись ст. 229, 287, 308, 310, 311, 313, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 300/3369/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 05.12.2022 року