Справа № 600/7519/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/7519/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) від 20 жовтня 2021 року за №Ф-007970/0714, згідно якої ОСОБА_1 повинен сплатити заборгованість у сумі 174187,20 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана вимога прийнята на підставі акту №4457/09-19-07-14/ НОМЕР_1 від 10.08.2021 р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період з 24.07.2018р. по 30.11.2020р. та сплати єдиного соціального внеску за період з 24.07.2018р. по 30.11.2020р.». В акті зазначено, що позивачем порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування та його переведено з 01.01.2020 року на загальну систему оподаткування. У зв`язку з цим за період з 01.01.2020 року по 31.11.2020 року оподатковуваний дохід позивача становить 5026709,02 грн, а тому на цю суму повинен бути нарахований єдиний внесок. Однак позивач з таким висновком податкового органу не погоджується та вказує, що ним як платником єдиного податку на ІІІ групі оподаткування правомірно у 2020 році в повному обсязі сплачено єдиний внесок. При цьому позивачем наголошено, що ним в 2019 році було отримано дохід в сумі 499879,00 грн, а не 5830741,53 грн, як помилково зазначив відповідач у акті перевірки. Вказано, що оскільки позивачем не порушувались умови перебування на спрощеній системі оподаткування в 2019 році, то відповідач дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем податкового законодавства та, як наслідок, незаконно донараховав єдиний внесок.

Ухвалою суду від 12 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідачем подано до суду відзив, у якому податковий орган, вказуючи про обґрунтованість висновків проведеної перевірки та законність прийнятої вимоги про сплату боргу, просить суд у задоволенні позову відмовити. Відповідачем, зокрема, указано, що позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група платника єдиного податку) в грудні 2019 року отримав дохід в сумі 5830741,53 грн, який перевищив встановлений обсяг доходу, визначений законодавством у розмірі 5000000,00 грн, чим порушено правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку. У зв`язку з переведенням позивача на загальну систему оподаткування з 01.01.2020 року за результатами перевірки донараховано, з-поміж іншого, і єдиний соціальний внесок у сумі 174187,20 грн, оскільки позивачем до перевірки на надано підтверджуючі документи на витрати.

Ухвалою суду від 12 квітня 2022 року зупинено провадження у справі №600/7519/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги до набрання законної сили судовим рішенням у справі №600/6571/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Роз`яснено особам, які беруть участь у цій справі, право на звернення до суду із клопотанням про поновлення провадження у справі, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження.

Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення провадження в цій справі та поновлено провадження у справі.

Клопотань про розгляд справи за участю сторін у судовому засіданні до суду не надходило.

За таких обставин суд вважає, що наявні правові підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі пп.20.1.4.п.20.1ст.20,п.75.1.2. п.75.1 ст.75, ст.78.1.7. п.78.1 ст.78 та п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами і доповненнями, Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зі змінами і доповненнями, наказу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області №1407-П від 27.07.2021 року та направлення від 27.07.2021 року № 1912, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок податкових агентів управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Іванцюком Ярославом Михайловичем проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що проживає за адресою: 78346, Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Будилів, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), первинних документів, які використовуються в податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період з 24.07.2018 року по 30.11.2020 року та сплати єдиного соціального внеску за період з 24.07.2018 року по 30.11.2020 року.

За результатами перевірки складено Акт позапланової виїзної документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 10.08.2021 року №4457/09-19-07-14/ НОМЕР_1 .

У вказаному встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

- п.294.1 ст.294, п.293.4. ст.293 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено суму єдиного податку, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 143 326,83 грн. в тому числі за 2018 рік 18 691,40 грн. та 4-й квартал 2019 року в сумі 124 635,43 грн.;

- п.п. 49.18.5, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ із змінами і доповненнями - не подано податкову декларацію про майновий стан за 2020 р.;

- ст.164, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальній сумі 904 807,62 грн. в тому числі за 2020 рік в сумі 904 807,62 грн.;

- ч.4 ст. 4, ч.2 ч.5 ст. 7, ч.6 ст. 8 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого ненараховано та не перераховано до бюджету єдиного внеску із суми нарахованого чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. в загальній сумі 174187,20 грн.;

- п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п. 201.4, п.201.12 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на суму 1 055 508,00 гривень в тому числі за 2020 рік в сумі 1 055 508,00 грн.;

- п.п. 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями, в результаті чого недоутримано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 75 400,64 грн. в тому числі за 2020 рік в сумі 75 400,64 грн.;

- п.п.16.1.7 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, Розділу VIII "Порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням" Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, в частині не подання до контролюючого органу 2 повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП;

- п.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України - не забезпечено зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

На підставі Акту перевірки від 10.08.2021 року №4457/09-19-07-14/ НОМЕР_1 податковим органом прийнята Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20 жовтня 2021 року за №Ф-007970/0714, згідно якої ОСОБА_1 повинен сплатити заборгованість у сумі 174187,20 грн.

Не погоджуючись з указаною вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (далі - ПК України у редакцій на час виникнення спірних відносин).

Згідно п.292.1 ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до п.291.4. ст.291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Згідно п.293.8 ст.293 ПК України ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Платники єдиного податку третьої групи (юридичні особи), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у подвійному розмірі ставок, визначених пунктом 293.3 цієї статті, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.

Відповідно до п.п.298.2.1 п.298.2 ст.298 ПК України для відмови від спрощеної системи оподаткування суб`єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву.

Приписами п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Згідно п.293.4. ст.293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків, зокрема, до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08 липня 2010 року (далі - Закон №2464-VI в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 ст.4 Закону №2464-VI передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5- 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно абз.1 п.3 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч.2 та ч.5 ст.7 Закону №2464-VI для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Згідно ч.5 ст.8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

З огляду на наведені норми та встановлені обставини справи, суд звертає увагу на те, що оскаржуване позивачем рішення про сплату боргу прийнято відповідачем виходячи з висновку, зробленого податковим органом за результатом проведення документальної позапланової виїзної перевірки, про те, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група платника єдиного податку), у грудні 2019 року отримав дохід в сумі 5830741,53 грн, який перевищив встановлений обсяг доходу, визначений законодавством у розмірі 5000000,00 грн. У зв`язку з цим, на думку відповідача, позивач з 2020 року уже не міг знаходитися на спрощеній системі оподаткування та повинен був свої доходи у цьому році оподатковувати як платник на загальній системі оподаткування, оскільки ним, на думку відповідача, у 2019 році перевищено ліміт доходу як для платника податку ІІІ групи спрощеної системи на 830741,53 грн. Відтак, за результатами перевірки відповідачем донараховано позивачу єдиний соціальний внесок у сумі 174187,20 грн, яка і визначена в оскаржуваній вимозі.

Поряд з цим судом встановлено, що на підставі Акту перевірки від 10.08.2021 року №4457/09-19-07-14/ та висновків у ньому, податковим органом було прийнято і податкове повідомлення-рішення №007968/0714 від 20 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 179158,54 грн., з яких 143326,83 грн податкового зобов`язання та 35831,71 грн сума штрафних санкцій.

Позивач оскаржив вказане рішення у судовому порядку.

Так, згідно з інформацією з Інформаційної системи "Діловодство спеціалізованого суду" рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року у справі №600/6571/21-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним ти скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №007968/0714 від 20 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 179158,54 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі №600/6571/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Отже, судове рішення у справі №600/6571/21-а набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року, яке набрало законної сили, у справі №600/6571/21-а між тими самими сторонами та фактично у тих самих відносинах встановлено, що протягом календарного року обсяг доходу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не перевищив 5000000 гривень. У зв`язку з цим, суд зазначив, що висновок контролюючого органу, відображений в акті перевірки, про перевищення граничного обсягу доходу отриманого від провадження діяльності, встановленого положеннями п. 291.4. ст. 291 ПК України, за грудень 2019 року є безпідставним.

За таких обставин, вирішуючи даний спір, суд критично оцінює твердження відповідача про суму отриманого позивачем у 2019 році доходу 5830741,53 грн, адже такі спростовуються обставинами, встановленими судовим рішенням у справі №600/6571/21-а, яке набрало законної сили. Як наслідок, висновок відповідача про те, що позивач з 2020 року уже не міг знаходитися на спрощеній системі оподаткування та повинен був свої доходи у цьому році оподатковувати як платник на загальній системі оподаткування є помилковим. Відповідно, незаконним є донарахування податковим органом позивачу єдиного соціального внеску у сумі 174187,20 грн.

Тому, вимога Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про сплату боргу (недоїмки) від 20 жовтня 2021 року за №Ф-007970/0714, як і податкове повідомлення-рішення №007968/0714 від 20 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_1 безпідставно було збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 179158,54 грн, також є протиправною й підлягає скасуванню.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів незаконність оскаржуваного рішення та наявність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Натомість доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Його висновки, на підставі яких винесено оскаржувану вимогу, спростовуються обставинами, встановленими у судовому рішенні, яке набрало законної сили, у справі №600/6571/21-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а згідно наявного у справі платіжного доручення №42 від 28 грудня 2021 року позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 1741 грн 87 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20 жовтня 2021 року за №Ф-007970/0714, прийняту Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1741 грн 87 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 07 грудня 2022 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, буд. 20, ).

Суддя О.П. Лелюк