Справа № 280/4446/22
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 грудня 2022 року Справа № 280/4446/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-СТОРИ» до Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-СТОРИ» (далі-позивач) до Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради (далі-відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати припис №3 від 25.07.2022, виданого відділом охорони культурної спадщини Запорізької міської ради щодо здійснення демонтажу несанкціонованих рекламних конструкцій, що розташовані на боковому фасаді будинку №149 по пр.Соборному з боку площі Маяковського м.Запоріжжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2022 відповідачем відносно позивача винесено припис №3, згідно якого вимагається здійснити заходи з демонтажу несанкціонованих рекламних інструкцій (з написом «ВИНА СВІТУ»), що розташовані на боковому фасаді будинку №149 по пр.Соборному м.Запоріжжя. У приписі зазначено, що рекламну конструкцію з написом «ВИНА СВІТУ» розміщена без відповідного дозволу робочого органу з питань реклами департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради із залученням обласного органу охорони культурної спадщини - Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації. Позивач звертає увагу, що згідно договору суборенди нежитлового приміщення №40/2022 від 17.06.2022, укладеного між ТОВ «ВАЙН-ХАУС» та ТОВ «ВАЙН-ТАЙМ, ТОВ «ВАЙН-ТАЙМ» здійснює користування приміщенням №131 в буд.149 по пр.Соборному м.Запоріжжя. Для позначення місця торгівлі ТОВ «ВАЙН-ТАЙМ» використовує вивіску фірмового магазину «ВИНА СВІТУ». При цьому, у спірному приписі не зазначено чому останній виданий саме відносно позивача. З посиланням на норми Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі - Закон №270/96-ВР) вказує, що реклама це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких осiб чи товару. Вивіска магазину «ВИНА СВІТУ» за вказаною адресою не містить зображень ні особи, ні будь-якого товару. Відповідно відсутні підстави її ідентифікувати як рекламу. На вивісці зображено виключно торгову марку «ВИНА СВІТУ», яка зареєстрована у встановленому законом порядку. Іншої інформації там немає. Розмір, зміст та місце розміщення вивіски «ВИНА СВІТУ» відповідає вимогам чинного законодавства України. Таким чином, у спірному приписі №3 від 25.07.2022 відповідачем невірно ідентифіковано вивіску «ВИНА СВІТУ» як рекламної конструкції, яка розміщена без дозвільних документів, що є підставою для визнання такого припису протиправним. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, а розгляд адміністративної справи призначено без виклику/повідомлення сторін.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень з посиланням на ч.6 ст.9 Закону №270/96-ВР звертає увагу, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належить цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою. Згідно з фотографією, що є в матеріалах справи, зафіксовано, що рекламні конструкції розміщені вище першого поверху, на якому здійснюється підприємницька діяльність. Зазначений факт свідчить про те, що вказані конструкції не можуть ідентифікуватись як інформаційна вивіска. Крім того, у пункті 48 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 (далі - Правила №2067), перераховані вимоги до інформаційних вивісок чи табличок, зокрема зазначено, що площа поверхні не повинна перевищувати 3-х кв. метрів. За результатами обстеження конструкції з написом «ВИНА СВІТУ» встановлено, що остання має розмір довжина/висота 10,8 м х 0,8 м та 5,6 м х 0,8 м. Таким чином, загальна площа поверхні конструкції з написом «ВИНА СВІТУ» складає 13,12 кв.м, що перевищує норму в 3 кв.метри для інформаційних вивісок чи табличок, закріплених Правилами №2067. Отже, рекламна конструкція «ВИНА СВІТУ» розміщена вище рівня першого поверху та має великі габарити, а саме 13,12 кв.м, тому відповідач робить висновок, що розміщені позивачем конструкції є саме рекламними та не відповідають законодавчо визначеним критеріям та ознакам вивіски. Крім того, вказує, що наказом Міністерства культури України від 27.11.2014 №1053 житловий будинок №149 по пр.Соборному в м.Запоріжжя «Житловий будинок який формує ансамбль площі Маяковського» (охоронний №4458/1-Зп) занесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток України як пам'ятка містобудування місцевого значення. У зв'язку з цим згаданий житловий будинок знаходиться під охороною держави відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон №1805-III). Водночас, зазначений житловий будинок розташований в межах історичного ареалу «Соціалістичне Запоріжжя», межі якого затверджені наказом Міністерства культури України від 31.07.2012 №814. Відповідно до положень Закону №1805-III розміщення реклами в межах історичних ареалів населених місць здійснюється на підставі дозволу, що оформлюється (видається) відповідно до Закону України «Про рекламу» за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, яким є Міністерство культури та інформаційної політики України. Розміщення реклами на пам'ятках місцевого значення здійснюється на підставі дозволу, що оформлюється (видається) відповідно до Закону України «Про рекламу» за участю органу виконавчої влади, а саме обласної державної адміністрації. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2019 №262 «Про затвердження довідників з облаштування міста Запоріжжя та альбому проектних поперечних профілів вулиць м.Запоріжжя затверджено концепцію архітектурного середовища міста Запоріжжя «Код міста». В томі ІІ Концепції «Довідника з архітектурно-художного облаштування фасадів будівель та споруд вздовж магістралей та вулиць» графічно продемонстровані механізми роботи по розміщенню вивісок з використанням літер на просвіт (без підложки або коробу), що дозволяє не закривати цінні архітектурні декоративні елементи, які є невід'ємною частиною стильового вираження пам'яток архітектури та містобудування. На житловому будинку №149 по пр.Соборному у грудні 2021 року була встановлена охоронна дошка, яка містить інформацію про наявність у будинку правового статусу пам'ятки містобудування місцевого значення. Тому, позивач мав інформацію про наявність охоронного статусу будинку. Єдиною підставою для розміщення зовнішньої реклами на території міста Запоріжжя є виданий у встановленому порядку дозвіл за участю органу охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації (оскільки житловий будинок №149 по пр.Соборному у м.Запоріжжя є пам'яткою культурної спадщини та знаходиться в межах історичного ареалу «Соціалістичне Запоріжжя). У зв'язку з розміщенням відповідних конструкцій без дозвільних документів всупереч вимогам чинного законодавства України, припис винесено правомірно та повинен бути виконаний позивачем. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі, з огляду на наступне.

На боковому фасаді будинку за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.149, наявна вивіска з написом «ВИНА СВІТУ».

Позначення «ВИНА СВІТУ» відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг №227101, зареєстрованого 25.05.2017 у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, у відповідному поєднанні червоного та білого кольорів є знаком для товарів і послуг, яким ТОВ «ВАЙН-СТОРИ» користується на підставі ліцензійного договору б/н від 01.12.2021.

25.07.2022 посадовими особами Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради складено Акт візуального обстеження об'єкту в історичному ареалі «Соціалістичне Запоріжжя». За змістом вказаного акту 25.07.2022 виявлено факт розміщення на боковому фасаді будинку №149 по пр.Соборному рекламних конструкції з написом «ВИНА СВІТУ». Даний об'єкт знаходиться в межах історичного ареалу «Соціалістичне Запоріжжя». Наказом Міністерства культури України від 27.11.2014 №1053 житловий будинок №149 по пр.Соборному у м.Запоріжжя занесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток України як пам'ятка архітектури та містобудування місцевого значення (охоронний №4458/1-Зп). Конструкція з написом «ВИНА СВІТУ» (з боку пр.Соборного) має розмір довжина/висота 5,6м х 0,8м. Конструкція з написом «ВИНА СВІТУ» (з боку пр.Маяковського) має розмір довжина/висота 10,8м х 0,8м. Таким чином, загальна площа поверхонь конструкції з написом «ВИНА СВІТУ» складає 13,12 кв.м.

Відповідно до Переліку об'єктів культурної спадщини у Запорізькій області, що заносяться до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за категорією місцевого значення, що є додатком до наказу Міністерства культури України «Про занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України» від 27.11.2014 №1053, житловий будинок, що формує ансамбль площі Маяковського, за адресою м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.149, є пам'яткою містобудування.

25.07.2022 Відділом охорони культурної спадщини Запорізької міської ради винесено припис №3, в якому зазначено, що під час виїзду на місце 22.07.2022 до житлового будинку №149 по пр.Соборному у м.Запоріжжя, що є пам'яткою містобудування місцевого значення житловий будинок, який формує ансамбль площі Маяковського (охоронний №4458/1-Зп) згідно з наказом Міністерства культури України від 27.11.2014 №1053, зафіксовано розміщення рекламної конструкції з написом «ВИНА СВІТУ» на боковому фасаді будинку №149 по пр.Соборному з боку площі Маяковського. Зазначені роботи порушують вимоги статті 24 Закону №1805-III стосовно розміщення реклами на пам'ятках та вимоги Концепції архітектурного середовища міста Запоріжжя «Код міста». Дана рекламна конструкція розміщена без відповідного дозволу робочого органу з питань реклами - Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради із залученням обласного органу охорони культурної спадщини - Управління містобудування та архітектури Запорізької обласної державної адміністрації.

Згідно з приписом відповідач вимагає здійснити заходи з демонтажу несанкціонованих рекламних конструкцій, що розташовані на боковому фасаді будинку №149 по пр.Соборному з боку площі Маяковського та розмістити вивіску магазину «ВИНА СВІТУ» виконану з урахуванням вимог концепції архітектурного середовища міста Запоріжжя «Код міста», а саме з використанням літер «на просвіт» без коробу; термін виконання заходів 31.07.2022.

Вважаючи протиправним припис відповідача №3 від 25.07.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон №1805-III.

Положеннями статті 1 Закону №1805-III визначено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.

Частиною 1 статті 3 Закону №1805-III встановлено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 положення про Відділ охорони культурної спадщини Запорізької міської ради, затвердженого рішенням Запорізької міської ради 30.09.2020 №33, Відділ охорони культурної спадщини Запорізької міської ради є виконавчим органом Запорізької міської ради. Відділ реалізує повноваження виконавчих органів міської ради щодо охорони культурної спадщини на території міста Запоріжжя у межах компетенції, визначеної законодавством України. Відділ є спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини. Відділ утворено відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Пунктами 4, 8, 9 частини 2 статті 6 Закону №1805-III встановлено, що до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: забезпечення дотримання режиму використання пам'яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; організація відповідних охоронних заходів щодо пам'яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них.

Частиною 6 статті 24 Закону №1805-III визначено, що розміщення реклами на пам'ятках національного значення, в межах зон охорони цих пам'яток, історичних ареалів населених місць здійснюється на підставі дозволу, що оформлюється (видається) відповідно до Закону України "Про рекламу" за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Розміщення реклами на пам'ятках місцевого значення, в межах зон охорони цих пам'яток, історичних ареалів населених місць здійснюється на підставі дозволу, що оформлюється (видається) відповідно до Закону України "Про рекламу" за участю органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Статтею 30 Закону №1805-III передбачено, що приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами. Органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Статтею 1 Закону №270/96-ВР визначено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Цією ж статтею передбачено, що зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно з положеннями частини 8 статті 8 Закону №270/96-ВР розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Положеннями частини 6 статті 9 Закону №270/96-ВР встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Нормами частини 1 статті 16 Закону №270/96-ВР передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Частиною 2 вказаної статті передбачено вимоги до зовнішньої реклами, а саме: зовнішня реклама повинна розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені; опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію.

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюють Правила №2067.

Згідно з пунктом 2 Правил №2067 спеціальними конструкціями є тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами;

вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Системний аналіз вказаних положень дає змогу дійти висновку, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні частини 8 статті 8 та частини 6 статті 9 Закону №270/96-ВР.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №323/1766/17, від 04.09.2019 у справі №1340/4421/18, від 11.11.2019 у справі № 323/1360/17, від 27.02.2020 у справі №405/4704/15-а, від 25.03.2020 у справі №461/4489/16-а.

Судом досліджено матеріали адміністративної справи та встановлено, що на боковому фасаді будинку за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.149, на крамниці «ВИНА СВІТУ» наявна вивіска з написом «ВИНА СВІТУ».

Позначення «ВИНА СВІТУ» відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг №227101, зареєстрованого 25.05.2017 у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, у відповідному поєднанні червоного та білого кольорів є знаком для товарів і послуг, яким ТОВ «ВАЙН-СТОРИ» користується на підставі ліцензійного договору б/н від 01.12.2021.

Суд зазначає, що вивіска з написом «ВИНА СВІТУ», не містять закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг позивача, вона не є інформацією, призначеною сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, така вивіска розміщена не вище поверху, де знаходиться приміщення, що використовується як крамниця.

Суд звертає увагу, що певна інформація може бути визнана рекламою тоді, коли вона вказує на конкретну, індивідуально визначену особу, або на конкретний, індивідуально визначений товар, із зазначенням найменування, якісні показники, країну походження, виробника тощо.

Відтак, вивіска з написом «ВИНА СВІТУ не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №323/3491/16-а.

Щодо доводів відповідача про те, що вивіска з написом «ВИНА СВІТУ» має великі габарати, що встановлено актом обстеження від 25.07.2022, тому останню необхідно розцінювати як рекламу, суд зазначає таке.

По-перше, у Акті візуального обстеження об'єкту в історичному ареалі «Соціалістичне Запоріжжя» від 25.07.2022 зазначено, що посадовими особами відповідача 25.07.2022 виявлено факт розміщення на боковому фасаді будинку №149 по пр.Соборному рекламних конструкцій з написом «ВИНА СВІТУ». Водночас в оскаржуваному приписі зазначено, що допущене позивачем порушення вимог Закону №1805-III встановлено саме 22.07.2022 під час виїзду до житлового будинку №149 по проспекту Соборному у м.Запоріжжя. Наведене свідчить про те, що висновки суб'єкта владних повноважень за Актом візуального обстеження об'єкту в історичному ареалі «Соціалістичне Запоріжжя» від 25.07.2022 не були покладені в основу оскаржуваного припису. Спірний припис №3 від 25.07.2022 не містить жодного посилання на Акт візуального обстеження об'єкту в історичному ареалі «Соціалістичне Запоріжжя» від 25.07.2022.

По-друге, у відповідності до пункту 48 Правил №2067 вивіски чи таблички:

повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються;

не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків;

не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва;

площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Пунктом 49 Правил №2067 Демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі:

припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця;

невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам;

порушення благоустрою території.

Суд зазначає, що у даному випадку встановлення факту перевищення площі поверхні вивіски 3 кв. метрів свідчить про не відповідність розміщення вивіски вимогам щодо її розміщення, однак вказане порушення не є підставою для автоматичної ідентифікації вивіски як реклами.

У постанові від 04.09.2019 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно якого реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Таким чином, суд зазначає, що для ідентифікації вивіски як реклами має значення саме інформація, яка на ній розміщена, а саме відомості щодо конкретної особи чи конкретного товару, та яка має на меті формування або підтримання обізнаності та інтересу осіб щодо саме цих особи чи товару, чого у цій справі встановлено не було.

Судом враховується, що у спірному приписі відповідач дійшов висновку про необхідність здійснення демонтажу рекламних конструкцій у зв'язку з відсутністю відповідного дозволу, при цьому, обставини щодо порушення позивачем правил розміщення вивісок оскаржуваний припис не містить.

В контексті вищенаведеного, суд також звертає увагу, що при прийнятті спірного припису, поза увагою відповідача залишились наступні обставини.

Відповідно до договору №40/2022 суборенди нежитлового приміщення від 17.06.2022 ТОВ «ВАЙН-ХАУС» (Суборендавець) передав, а ТОВ ВАЙН-ТАЙМ (Суборендар) прийняв у тимчасове оплатне користування частину нежилого приміщення загальною площею 204,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.149, прим.131. Об'єкт оренди надається в суборенду з метою здійснення господарської (торгівельної) діяльності. Термін дії договору суборенди - до 15.06.2025.

Отже, приміщення, на якому розміщено вивіску з написом «ВИНА СВІТУ», використовується у господарській діяльності ТОВ «ВАЙН-ТАЙМ». При цьому, доказів того, що вивіску з написом «ВИНА СВІТУ» було встановлено саме позивачем, матеріали справи не містять.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, ані в оскаржуваному приписі, ані у відзиві на позовну заяву не обґрунтував застосування заходів впливу за порушення вимог законодавства про охорону культурної спадщини саме відносно ТОВ «ВАЙН-СТОРИ».

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищенаведене у сукупності, суд доходить до висновку про те, що оскаржуваний припис Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради від 25.07.2022 №3 винесено без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, у зв'язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в загальному розмірі 2 481,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-СТОРИ» (70500, Запорізька область, Пологівський район, м.Оріхів, вул.Вержбицького, 22а; ) до Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради (69001, м.Запоріжжя, вул.Зелінського, 3; ) про визнання протиправним та скасування припису - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради від 25.07.2022 №3 щодо здійснення демонтажу несанкціонованих рекламних конструкцій, що розташовані на боковому фасаді будинку №149 по пр.Соборному з боку площі Маяковського м.Запоріжжя.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу охорони культурної спадщини Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-СТОРИ» судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова