Справа № 620/3913/18
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року Чернігів Справа № 620/3913/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

за участю секретаря Мазко Ю.С.,

представника відповідача Пуценко Т.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ванеса" до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАНЕСА" звернулось до суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови від 15.11.2018 № 25-12-010/0723/297 щодо накладення штрафу в розмірі 223 380,00 гривень уповноваженими посадовими особами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що під час перевірки відповідачем виявлено два договори про виконання робіт (надання послуг), укладені з ОСОБА_1 (договір 14/5/1 від 14.05.2018р.) та ОСОБА_2 (договір № 14/5/2 від 14.05.2018р.), які укладено на строк з 14.05.2018 по 31.05.2018. Контролюючий орган вважає, що ці договори не відповідають ознакам договорів цивільно-правового характеру та зазначені вище особи перебували у трудових відносинах з ТОВ "Ванеса". Позивач з такими твердженнями відповідача не погоджується, оскільки договори №14/5/1 та №14/5/2 від 14.05.2018, які укладені між ТОВ "ВАНЕСА" та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , містять всі ознаки саме цивільно-правових договорів, а саме: в них чітко прописано предмет договору (п. 1.1); договори містять конкретний строк дії (п.5.1); прописана винагорода за договором і порядок приймання-передачі наданих послу та виконаних робіт (розділ 4). Тобто виконані всі вимоги, які передбачені Цивільним кодексом України до договорів даного виду. Управління Держпраці в Чернігівській області не наділене повноваженнями тлумачити умови договору на свій розсуд. Щодо посилання відповідача в акті перевірки на проведення інструктажу з особами, які працюють на підставі цивільно-трудових договорів, представник позивача зазначає, що оскільки ТОВ "ВАНЕСА" в своєму виробничому циклі використовує технологічне обладнання підвищеної небезпеки (на що підприємству Управлінням Держпраці в Чернігівській області видані Дозволи №352.17.74-16.10 та №351.17.74-16.10) Положенням про порядок проведення навчання, інструктажів та перевірки знань з питань охорони праці передбачено проходження вступних інструктажів з охорони праці при виконанні робіт не тільки працівниками товариства, а і сторонніми організаціями чи особами, які виконують роботи для підприємства, до початку виконання таких робіт. Окрім того, з жовтня 2017 року фізичні особи, які працюють на умовах цивільно-правового договору, підлягають страхуванню від нещасного випадку, що також підтверджує правомірність проведення вступного інструктажу з особами, які підлягають соціальному страхуванню згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідач у встановлені судом строки направив до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити в повному обсязі та зазначив, що за результатами інспекційного відвідування інспектор дійшов висновку про те, що в даному випадку правовідносини між позивачем та вказаними особами носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, при цьому, дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового перешкоджає реалізації працівником права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо. Відповідач вважає позовні вимоги такими, що не відповідають обставинам справи та не спростовують матеріалів інспекційного відвідування.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.01.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019, позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу № 25-12-010/0723/297 від 15.11.2018.

Постановою Верховного Суду від 05.02.2020 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є. від 10.03.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 зупинено провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 22.09.2022 поновлено провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На підставі наказу Управління Держпраці у Чернігівській області від 18.10.2018 № 309 та направлення на перевірку від 18.10.2018 № 1163 головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Черняк Т.Ю. доручено провести інспекційне відвідування позивача на предмет додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин (т. 1 а.с.82-83).

Під час інспекційного відвідування відповідачем встановлено фактичний допуск до роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, без належного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 25.10.2018 № 25-12-010/0723 (т.1 а.с.15-20), відповідно до якого встановлені порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Так, під час проведення інспекційного відвідування позивача інспектором праці досліджено два договори про виконання робіт (надання послуг), укладені з ОСОБА_1 (договір 14/5/1 від 14.05.2018) та ОСОБА_2 (договір № 14/5/2 від 14.05.2018), які укладено на строк з 14.05.2018 по 31.05.2018.

Контролюючий орган дійшов висновку, що договори не відповідають ознакам договорів цивільно-правового характеру та зазначені вище особи перебували у трудових відносинах з ТОВ "ВАНЕСА", оскільки:

1. оплата праці проводилась за фактично відпрацьований час, а не за виконаний обсяг робіт (послуг);

2. проводився вступний інструктаж з питань охорони праці, як працівникам, що перебувають на посаді "підсобний робітник";

3. передбачено матеріальну відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань;

4. витрати на оплату праці обліковувались як заробітна плата (субрахунок 661 "Розрахунки за заробітною платою").

Начальником Управління Держпраці у Чернігівській області Дорошенком С.В. 15.11.2018 розглянуто справу про накладення штрафу на підставі акта інспекційного відвідування від 25.10.2018 № 25-12-010/0723.

На підставі абзацу 2 частини 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України за фактичний допуск працівників до роботи без укладення трудового договору винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-12-010/0723/297 від 15.11.2018 на ТОВ "ВАНЕСА" у розмірі 223380 грн. (т.1 а.с.24).

Із вказаною постановою про накладення штрафу позивач не погоджується, вважає її протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Тривалість інспекційного відвідування для суб`єктів малого підприємництва становить два робочі дні (п. 10 Порядку №295).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Пунктами 27, 28, 29 Порядку № 295 передбачено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Частиною 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 цього КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ст. 23 КЗпП України).

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 626 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) визначає, що договір - це домовленість двох чи більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків.

У відповідності зі статтею 837 ЦКУ за договором підряду одна сторона (підрядчик) зобов`язується на свій ризик, виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності зі статтею 901 ЦКУ за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Обов`язок підрядника виконати роботу або виконавця надати послугу на свій ризик говорить про те, що він не може відмовитися від прийняття на себе певних негативних наслідків, що виникають при виконанні підрядних робіт.

Згідно зі статтею 638 ЦКУ, договір являється укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є предмет договору, умови, визначені законом як істотні чи необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Згідно зі статтею 6 ЦКУ сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента і визначенні умов договору з врахуванням законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно з наявними в матеріалах справи договорів №14/5/1 та №14/5/2 від 14.05.2018 (т. 1 а.с. 25,26), які укладені між ТОВ "ВАНЕСА" та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , вбачається, що замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконувати роботи прибирання цеху та укладання готової продукції. Факт виконання робіт (надання послуг) засвідчується актом про виконання робіт, що підписується сторонами та є підставою для проведення розрахунків між сторонами. За виконану роботу замовник виплачує виконавцеві винагороду.

Зазначені договори укладені на строк до 31.05.2018.

Відповідно до акта № 1 про прийняття робіт від 31.05.2018 замовник прийняв від виконавця - ОСОБА_1 передбачені договором від 14.05.2018 роботи, вартість виконаних робіт становить 1000 грн (т. 1 а.с. 27).

Згідно з актом № 2 про прийняття робіт від 31.05.2018 замовник прийняв від виконавця - ОСОБА_2 передбачені договором від 14.05.2018 роботи, вартість виконаних робіт становить 500 грн (т. 1 а.с. 28).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 15.06.2018 ОСОБА_1 видано 805 грн на підставі договору про виконання робіт № 14/5/1 від 14.05.2018 (т. 1 а.с. 96).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 15.06.2018 ОСОБА_2 видано 402,50 грн на підставі договору про виконання робіт № 14/5/2 від 14.05.2018 (т. 1 а.с. 97).

Крім того, з 31.07.2018 ОСОБА_1 прийнята на роботу до ТОВ "ВАНЕСА" сортувальником матеріалів та виробів з деревини.

За умовами ч. 1 ст. 854 ЦКУ замовник виплачує належну підрядчику суму за результатами виконаної роботи. Щодо наданих послуг винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі (ч. 1 ст.903 ЦКУ). Тобто, в договорах №14/5/1 та №14/5/2 передбачено зовсім інший порядок розрахунків із виконавцем, ніж порядок виплати заробітної плати.

Сутністю господарської операції по врахуванню розрахунків підприємства з фізичними особами, які надають (виконують) послуги по договорах цивільно-правового характеру є те, що такі операції абсолютно однакові з аналогічними операціями по розрахунках підприємства з працівниками, які працюють на умовах трудового договору, як в частині нарахування виплат, так і в частині утримання податків з таких виплат (ПДФО, військовий збір), та в частині відображення видачі таких виплат фізичним особам, тобто, враховуючи принцип бухгалтерського обліку превалювання суті над формою відображення розрахунків з особами, які виконують послуги по договорах ЦПХ, на рахунку 66 "Розрахунки за виплатами працівникам" є абсолютно обґрунтованим.

Слід зазначити, що договори не мали постійного характеру, згідно з п. 5.1 Договорів вони діяли з 14.05.2018 до 31.05.2018 включно та не були продовжені або переукладенні на наступні періоди, що в свою чергу підтверджує те, що вони були укладені в зв`язку з навантаженням на ТОВ "ВАНЕСА" в конкретний період та у зв`язку з виробничою необхідністю.

Згідно з п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ТОВ "ВАНЕСА", затверджених представником трудового колективу та погоджених директором 02.01.2013 та Наказом № 1-0 від 02.01.2013 з 01.03.2013 встановлений наступний режим роботи ТОВ "ВАНЕСА":

для підрозділу "Адміністрація" ТОВ "ВАНЕСА" - з 9.00 до 18.00;

для підрозділу "Виробництво" ТОВ "ВАНЕСА" -1 зміна - з 6.00 до 14.00, II зміна з 14.00 до 22.00.

Таким чином, наведені інспектором в акті інспекційного відвідування твердження не можуть бути підставою для висновків, що правовідносини між ТОВ "ВАНЕСА" та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 згідно цивільно-правових договорів не є відносинами цивільно-правового характеру, а дії позивача щодо укладення даних договорів не можуть бути розцінені як фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору, що свідчить про відсутність в діях позивача ознак порушення ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 затверджена Інструкція про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (далі - Інструкція № 291).

Інструкція № 291 встановлює призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення методом подвійного запису інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов`язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності) незалежно від форм власності, організаційно-правових форм і видів діяльності, а також виділених на окремий баланс філій, відділень та інших відособлених підрозділів юридичних осіб (далі - підприємства). Ведення позабалансових рахунків здійснюється за простою системою (без застосування методу подвійного запису).

Згідно із Інструкцією № 291 на рахунку 66 відображаються розрахунки за виплатами працівникам. Водночас рахунок 66 має такі субрахунки:

661 "Розрахунки за заробітною платою"

662 "Розрахунки з депонентами"

663 "Розрахунки за іншими виплатами".

З копій розрахунково-платіжних відомостей за травень 2018 року (типова форма № П-6) вбачається, що нарахування та виплата винагороди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювалось з фонду основної заробітної плати: інші види нарахувань, та утриманням податку на доходи фізичних осіб (т. 2 а.с.127, 128)

Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2018 року вбачається, що відносини з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задекларовані за ознакою доходу 102 - суми винагород й інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку згідно з умовами цивільно-правового договору, а не ознака 101 - заробітна плата нарахована (виплачена) (т. 2 а.с.160-162).

Посилання на те, що під час оплати отриманих послуг підприємством в документах зазначено «розрахунки заробітна плата» не може бути доказом того, що особи надавали послуги по трудовому договору, який не було оформлено. Дані обставини свідчать лише про факт перерахування коштів і жодним чином не спростовують факт наявності цивільно-правових угод, інформування податкового органу про наявність таких осіб, отримання ними доходу за надані послуги.

Таким чином, у видаткових касових ордерах від 15.06.2016 (т. 2 а.с.131-132) помилково зазначений кореспондуючий рахунок субрахунком 661 «розрахунки за заробітною платою», оскільки відносини з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задекларовані за ознакою доходу 102 - суми винагород й інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку згідно з умовами цивільно-правового договору.

Щодо наявного в матеріалах справи листа в.о. головного лікаря Корюківської центральної районної лікарні № 03-05/478 від 29.05.2018, у якому зазначено, що 22.05.2018 року о 2 години 30 хвилин ОСОБА_2 , виконавець робіт по прибиранню цеху та укладанню готової продукції ТОВ «Ванеса», був доставлений в приймальне відділення Корюківської ЦРЛ із травмою, яка відноситься до важких виробничих травм та пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 за фактом травмування суд зазначає, що відповідно до акта від 06.07.2018 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22.05.2018 о 2 год. 10 хв на ТОВ «Ванеса», затвердженого першим заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області О.О.Тищенко 10.07.2018, комісія дійшла до висновку, що відповідно до пункту 7 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232, даний нещасний випадок розслідуванню не підлягав, оскільки стався з особою, яка не перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Ванеса», що підтверджується листом Менської ОДПІ Головного управління ДФС у Чернігівській області від 11.06.2018 №17/9/25-10 (т. 1 а.с. 31, 32, 33, 34, т.2 а.с.71-73, 149).

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 із змінами та доповненнями, справа про накладення штрафу розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п.4). Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу приймається уповноваженою особою не пізніше ніж через 10 днів з дати складання акту про виявлені порушення (п.3).

Пункт 8 Порядку передбачає, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акту складає постанову про накладення штрафу. Зазначена постанова складається у двох примірниках, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, а другий надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Водночас стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На основі системного аналізу викладених правових норм та з урахуванням всього зазначеного, наданих сторонами доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНЕСА" підлягають задоволенню, а постанова про накладення штрафу визнанню протиправною та скасуванню.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ванеса" до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.11.2018 №25-12-010/0723/297.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ванеса" за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області судовий збір в розмірі 3879 (три тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 06 грудня 2022 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ванеса" (вул. Дудко, буд. 17, м.Корюківка, Чернігівська область, 15300, ).

Відповідач: Управління Держпраці у Чернігівській області (вул. П`ятницька, 39, м.Чернігів, 14000, ).

Суддя О.Є. Ткаченко