Справа № 260/2828/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/2828/22 пров. № А/857/13827/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року, головуючий суддя Маєцька Н.Д., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом громадянина ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДМС України в Закарпатській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення начальника УСІОБГ Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області №121 від 05 квітня 2022 року про заборону громадянину Азербайджану ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на 3 роки з 05.04.2022 року по 05.04.2025 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ним повністю сплачений накладений на нього штраф, інших обставин, визначених ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які б давали підстави для заборони в`їзду в Україну не має, відтак вважає рішення про заборону в`їзду в Україну протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково; скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 05 квітня 2022 року №121 про заборону в`їзду в Україну.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДМС України в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення про заборону в`їзду в Україну щодо позивача прийняте правомірно, у зв`язку із несплатою постанови про накладення адміністративного стягнення, відтак відсутні підстави для його скасування.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , термін дії даної посвідки закінчувався 15 лютого 2022 року.

24 лютого 2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача. Відповідно до вказаного протоколу після закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання в Україні позивач не покинув територію України у встановлений законодавством строк.

24 лютого 2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

13 березня 2022 року позивач виїхав за межі України, що підтверджується відміткою у його паспорті.

05 квітня 2022 року Головним управлінням ГУ ДМС у Закарпатській області прийнято рішення № 121 про заборону в`їзду в Україну позивачу строком на 3 роки.

Задовольняючи частково адміністративний позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави які зумовили прийняття рішення про заборону в`їзду позивачу в Україну відпали, однак ні порядок, ні процедура відкликання органами ДМС України доручення щодо заборони в`їзду іноземців в Україну, не врегульовані.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

У преамбулі Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон України №3773-VI) вказано, що цей Закон визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону №3773 в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

- якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду - виїзду.

Згідно із ч. 3 вказаної статті рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Таким чином, підставою для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства є, зокрема, якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

З матеріалів справи слідує, що 24 лютого 2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн.

13 березня 2022 року позивач виїхав за межі України, що підтверджується відміткою у його паспорті.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн., на підставі постанови ГУ ДМС України в Закарпатській області від 24.02.2022 року на момент винесення оспорюваного рішення про заборону в`їзду позивачем не виконано

Таким чином, на момент прийняття оспорюваного рішення були наявні підстави для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону №3773 у нього наявні невиконані майнові зобов`язання перед державою.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином за наявності невиконаних майнових зобов`язань перед державою станом на момент прийняття оскарженого рішення відповідача, останній діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, відтак відсутні підстави для скасування вказаного рішення, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що відсутність підстав для прийняття рішення не може свідчити про його протиправність на момент його винесення, та бути підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі №260/2828/22 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький