Справа № 380/15717/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1 ), в якому просить скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2022 ВП №69827213 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 18 892 грн. та від 13.09.2022 ВП №69827172 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 365, 36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, державним виконавцем не було враховано всіх обставин, та не вжито всіх заходів щодо з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для прийняття такого рішення, як винесення постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки не було взято до уваги, що судове рішення виконано фактично, повністю до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 08.11.2022 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

18.11.2022 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто, у зв`язку чим ухвалою суду від 23.11.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з врахуванням особливостей, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язано відповідача надати суду завірені копії матеріалів виконавчого провадження №69827213 та №69827172 у визначений судом строк.

На виконання вимог ухвали суду 02.12.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, та подав копії витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження №69827213 та №69827172. Відзив обгрунтований тим, що державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження». Щодо правомірності винесення про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2022 ВП №69827213 щодо стягнення виконавчого збору та від 13.09.2022 ВП № 69827172 про стягнення витрат виконавчого провадження зазначає, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто. Також зазначає, що мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов: про відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). У постанові чітко зазначені види та суми витрат, що здійснені у даному виконавчому провадженні.

Враховуючи наявні у справі матеріали, наявність підтвердження належного повідомлення сторін, подання відповідачем витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження, а також той факт, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду та особливості, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без участі представників сторін, враховуючи скорочений, десятиденний строк, на розгляд цієї категорії справ.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 62604490, з виконання виконавчого листа № 461/453/16-а, виданого 17.03.2020 Галицьким районним судом м. Львова, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з дати призначення пенсії - 31.12.2014, з урахуванням: суми індексації грошового забезпечення, що відображена у довідці Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській обл. № 1089 від 04.03.2016; індексації суми пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»; а також провести виплату недоотриманих коштів у зв`язку з проведеними перерахунками з урахуванням виплачених сум пенсії.

Так, постановою Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2016 у справі №461/453/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2015 пенсії з урахуванням індексації пенсії відповідно до Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 постанову Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2016 у справі № 461/453/16-а в частині відмови в задоволенні позову скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, відповідно до якої позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині не включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, одноразової грошової допомоги при звільненні, починаючи з 31 грудня 2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначених судових рішень позивачем проведено індексацію пенсії та перерахунок пенсії з урахуванням сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні та індексації заробітної плати.

Доплата індексації пенсії за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 становила 13 849,80 грн. (з якої утримано податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) за період з 01.02.2015 по 30.06.2016 в сумі 879,29 грн. 87,83 грн.). Таким чином, сума доплати індексації становила 12 882,68 грн., з них за період з 01.02.2015 по 31.12.2015 -5 804,88 грн.

Загальна сума доплати після проведеного перерахунку, в тому числі з врахуванням судових рішень щодо включення індексації грошового забезпечення та індексації пенсії, за період з 31.12.2014 по 31.12.2017 становить 90 627,94 грн. (з якої утримано податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) за період з 01.02.2015 по 30.06.2016 в сумі 4927,25 грн. та військовий збір в сумі 492,81 грн.). Таким чином, сума доплати становила 85 207,88 грн., в тому числі сума індексації грошового забезпечення, яка за період з 31.12.2014 по 31.12.2015 становила 3399,55 грн.

Всього на виконання судових рішень виплачено додатковою відомістю січня 2018 року - 98 090,56 грн., в т.ч. індексація грошового забезпечення та індексація пенсії.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 461/453/16-а, скасовано постанови Галицького районного суду м. Львова від 14.11.2016 та Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після направлення справи на новий розгляд, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.07.2019 у справі № 461/453/16-а адміністративний позов задоволено частково, изнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у не проведенні ОСОБА_1 індексації пенсії, починаючи з січня 2015 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2015 ОСОБА_1 пенсії з урахуванням індексації пенсії відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-ХІ1, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині не включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого призначається пенсія, щомісячної грошової компенсації сум податку доходів фізичних осіб, згідно з довідкою головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 04.03.2016 № 1089; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату з 31.12.2014 ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням щомісячної грошової компенсації сум податку доходів фізичних осіб, згідно з довідкою головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 04.03.2016 № 1089; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати звіт про виконання постанови суду протягом 1 місяця з дня набрання рішення законної сили. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 24.12.2019 у справі № 857/9591/19 рішення Галицького районного суду м. Львова від 29.07.2019 у справі № 461/453/16-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо: не включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми індексації грошового забезпечення, що відображена у довідці Головного управління внутрішніх справ України у Львівській області № 1089 від 04.03.2016; не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про індексації грошових доходів населення. зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з дати призначення пенсії-31.12.2014, з урахуванням: суми індексації грошового забезпечення, що відображена у довідці Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1089 від 04.03.2016; індексації суми пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»; а також провести виплату недоотриманих коштів у зв`язку з проведеними перерахунками з урахуванням виплачених сум пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 461/453/16-а у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

Державним виконавцем 23.07.2020, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62604490, яку скеровано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Виконавче провадження ВП № 62604490 відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 461/453/16-а щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з дати призначення пенсії -31.12.2014, з урахуванням: суми індексації грошового забезпечення, що відображена у довідці Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1089 від 04.03.2016; індексації суми пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»; а також провести виплату недоотриманих коштів у зв`язку з проведеними перерахунками з урахуванням виплачених сум пенсії.

У зв`язку із проведенням перерахунку пенсії відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі № 857/9591/19 виникла переплата пенсії за період з 31.12.2014 по 30.04.2019 в сумі 110568,91 грн.

ОСОБА_1 звернувся у Восьмий апеляційний адміністративний суд із заявою від 03.06.2020, в порядку ст. 382 КАС України про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання судового рішення. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 у справі № 461/453/16-а з питань судового контролю за виконанням судового рішення заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 в адміністративній справі № 461/453/16-а протягом тридцяти робочих днів з дати прийняття цієї ухвали. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 у справі № 461/453/16-а в задоволенні заяви з питань накладення штрафу в порядку процесуального примусу та винесення окремої ухвали - відмовлено.

На виконання ухвали від 04.08.2020 Головним управлінням подано звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 у справі № 461/453/16-а., в якому, зокрема, зазначено, що розмір пенсійної виплати за період з 31.12,2014 по 31.01.2018 приведено у відповідність до вимог законодавства згідно із довідкою ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 23.03.2018 № 91-03156 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), чинними за січень 2016 року, що надійшла на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

В процесі виконавчого провадження державним виконавцем також винесено:

постанову від 23.07.2022 ВП № 62604490 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 365, 36 грн.;

постанову від 24.07.2022 ВП № 62604490 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 18 892, 00 грн.;

постанову від 09.08.2022 ВП № 62604490 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн., яка за результатами оскарження скасована рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 у справі № 380/11733/22;

постанову від 02.09.2022 ВП № 62604490 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн., яка за результатами оскарження скасована рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі № 380/13027/22.

02.09.2022 державним виконавцем, керуючись вимогами п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №62604490.

13.09.2022 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №69827213 зі стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 18 892, 00 грн. та №69827172 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 365, 36 грн.

Вважаючи постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2022 протиправними, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 5 №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частини перша статті 27 Закону №1404-VIII).

За приписами підпунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 цього Закону виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята статті 27 Закону № 1404-VIII ).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Положеннями статей 40, 42 наведеного Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Зокрема, частиною третьою статті 40 цього Закону встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 8 травня 2018 року у справі №П/811/482/17, від 23 квітня 2020 року у справі №821/1159/17, зазначаючи, що аналіз положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, які здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

З наведеного суд приходить до висновку, що виконання судового рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та невжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, є умовами для звільнення від стягнення виконавчого збору.

Судом встановлено, що виконавче провадження ВП № 62604490 з примусового виконання виконавчого листа № 461/453/16-а щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з дати призначення пенсії -31.12.2014, відкрито постановою про відкриття виконавчого провадження 23.07.2020. Дії щодо виконання вказаного виконавчого листа № 461/453/16-а, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснювалися після відкриття виконавчого провадження. Доказів добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження позивачем суду не подано, судом не встановлено.

Крім того, підставою закінчення виконавчого провадження № 62604490 за змістом постанови від 02.09.20222 зазначено п.11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону, тобто не з підстав добровільного виконання рішення суду. Доказів скасування вказаної постанови суду не подано.

Позивачем також не подано доказів скасування чи оскарження в судовому порядку постанови від 24.07.2020 №62604490 щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчого збору у розмірі 18 892 грн., постанова про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанні якої є предметом оскарження в даній справі. Отже, постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №62604490 від 24.07.2020 є чинною.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто. Таким чином, з позиції суду, державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2022 ВП №69827213 відповідно до вимог законодавства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, що в силу ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Щодо доводів позивача, що боржником у виконавчому провадженні є державний орган, а рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Приписами ч. 1 ст. 3 цього ж Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Статтею ж 7 зазначеного Закону встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Як встановлено судом, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 62604490, з виконання виконавчого листа № 461/453/16-а, виданого 17.03.2020 Галицьким районним судом м. Львова, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з дати призначення пенсії - 31.12.2014, з урахуванням: суми індексації грошового забезпечення, що відображена у довідці Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській обл. № 1089 від 04.03.2016, а також індексації суми пенсії відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, вимоги до боржника мають зобов`язальний характер, тоді як за Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконуються рішення про стягнення коштів (з боржників, перелік яких визначено частиною першою статті 2 цього Закону), що виключає можливість застосування норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» в процесі виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 14 травня 2020 року у справі № 336/4615/17, від 09 липня 2020 року у справа № 806/2179/16, від 16 вересня 2020 року у справі № 310/1512/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 815/3815/17, від 09 грудня 2020 року у справі № 522/19758/18.

Підсумовуючи, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень при прийнятті оскаржуваної постанови діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Що стосується постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2022 ВП №69827213 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 365, 36 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з:1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.2012 №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до пункту 13 розділу IX Інструкції № 512/5 якщо після завершення виконавчого провадження за рішенням немайнового характеру виконавчий збір, витрати виконавчого провадження не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу ІІІ та пунктом 2 розділу VI цієї Інструкції.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.

За змістом розділу І наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» видами витрат виконавчого провадження є: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку <…> 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

У відповідності до розділу ІІ зазначеного наказу: 1) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах <…>; 2) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»; <…> 5) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

Згідно з пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Таким чином, за змістом наведених норм, у постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження обов`язково повинні бути зазначені види витрат та суми таких витрат виконавчого провадження. При цьому, Закон №1404-VIII та наведені нормативні акти не покладають на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

У постанові державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 23.07.2020 наведений розрахунок суми, що підлягає стягненню з боржника, а саме: плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору , стягнення витрат виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження та становлять 365,36 грн, а саме: папір формату А4 - 8,36 грн., заправка катриджу - 4,94 грн, реєстрація документів в журналі вхідної кореспонденції - 6,80 грн, реєстрація постанов в журналі вихідної кореспонденції - 13,60 грн, конверт С6- 1,96 грн, конверт С5- 8,70 грн, пересилання поштових відправлень (прості непріоритетні) - 115,20 грн, пересилання за кожне рекомендоване відправлення - 136,80 грн, витрати, пов`язані із використанням автоматизованої системи виконавчого провадження - 69,00 грн..

Оскаржувана постанова за своїм змістом відповідає вимогам Закону №1404-VIII, Інструкції №512/5 та наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження». Сума, визначена в оскаржуваній постанові, як і окремі її складові позивачем у даному провадженні не оскаржується.

Суд зазначає, що положення Закону №1404-VIII, Інструкції №512/5 та наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» не звільняють боржника від мінімальних витрат виконавчого провадження, які вже фактично поніс державний виконавець під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на папір, друк, конверти тощо).

Така позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом у постановах від 29.03.2019 у справі №751/4438/17, від 17.04.2019 у справі №750/6793/17, від 25.07.2019 у справі №751/4319/17, від 27.06.2019 у справі №750/7050/17, від 27.11.2019 у справі №823/461/17.

Зокрема, у постанові від 27.06.2019 у справі №750/7050/17 Верховний Суд зазначив, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції, друк документів тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку. Скаржник помилково ототожнює виконавчий збір із витратами виконавчого провадження.

При цьому суд зважаючи на викладений аналіз щодо прийняття постанови від 23.07.2020 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 365, 36 грн. зазначає, що така позивачем в судовому порядку не оскаржувалася, доказів протилежного суду не подано.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2022 ВП №69827213 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 365, 36 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено ст. 139 КАС України не передбачено, а тому такі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 287, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1 ) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2022 ВП №69827213 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 18 892 грн. та від 13.09.2022 ВП №69827172 щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 365, 36 грн. відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції згідно зі ст.287 КАС України протягом десяти днів з дня проголошення рішення, із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

Суддя Чаплик І.Д.