Справа № 758/13668/21
Суддя: Ковбасюк О. О.
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Макарчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору інспектор Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Васильєва Юлія Ренатівна, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

30.09.2021 року до Подільського районного суду міста Києва надійшов вказаний вище адміністративний позов, за підписом представника позивача - адвоката Таргана В.Б. (діє на підставі договору), в якому позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Васильєвої Юлії Ренатівни від 20.09.2021 серії ЕАО №4795591 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а також стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на його користь судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1816,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань.

В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що із вказаною постановою не згідний та вважає її незаконною, оскільки вона не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи тощо, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Крім того, позивач стверджує, що перед зупинкою його транспортного засобу працівниками поліції швидкісних обмежень він не порушував, тому є незрозумілими як причин зупинки його поліцією, так і саме формулювання постанови про адміністративне правопорушення відносно нього. Також вказав на те, що йому не було надано для ознайомлення та підпису протокол про адміністративне правопорушення. Щодо посилання у постанові про адміністративне правопорушення на використання для вимірювання швидкості лазерним вимірювачем швидкості TRUCAM LTI20/20 TC000550, позивач вважає такий доказ неналежним та недопустимим доказом, оскільки тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрі на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015року №1362 та сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012року є не чинним з 02.11.2015.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021 головуючим суддею по справі визначено суддю Ковбасюк О.О.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 01.10.2021 вказаний позов залишено без руху для усунення недоліків.

11.10.2021 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої позивач долучив докази доплати судового збору в сумі 908,00 грн., а саме оригінал квитанції № 22732 від 11.10.2021.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 01.11.2021 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків.

15.12.2021 позивач направив до суду заяву про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 01.11.2021, до якої долучив адміністративний позов в новій редакції.

Ухвалою суду від 16.12.2021 адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Клопотань щодо розгляду справи в спрощеному порядку з викликом сторін до суду не надходили.

20.06.2022 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, датований 18.06.2022, за підписом представника Департаменту патрульної поліції - Івашинюти І.О. (діє на підставі довіреності), в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Так, у відзиві зазначено, що позивач не заперечує сам факт вчинення правопорушення, а лише вказує про порушення процесуального порядку притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідач звертає увагу суду на відсутність відео з персонального нагрудного відео реєстратора поліцейського, а також про неможливість надати суду фото- і відео- з пристрою TRUCAM LTI20/20 TC000550 щодо правопорушення, яке мало місце 20.09.2021 та складено відповідну постанову серії ЕАО № 4795591, у зв`язку із закінченням терміну зберігання даних матеріалів, тому що копії усіх наявних відеозаписів, зроблених під час запитуваної події зберігалися відповідно до загального порядку зберігання та видачі відеозаписів затвердженого наказом МВС №1026 від 18.12.2018 року не менше ніж 30 діб. Крім того, відповідач просить врахувати, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20575, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 01.12.2020 та чинного до 01.12.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI20/20 TC000550 є придатним до застосування. Покази приладу TruCAM LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, про що зазначено в постанові як додатку до відеофіксації (вк00012). З огляду на наведене, відповідач вважає, що позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами ті обставини, на яких гуртуються його вимоги.

Від третьої особи інспектора Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Васильєвої Ю.Р. до суду жодних заперечень не надійшло.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.09.2021 відносно ОСОБА_1 інспектором Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Васильєвої Юлією Ренатівною була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4795591 про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

В постанові зазначається, що 20.09.2021 об 11годині 24 хвилини позивач рухався на автомобілі за адресою Рівненська область, Гощанський район, с. Бабин, а саме на відрізку загальнодержавної траси «АД м06 КИЇВ-ЧОП», та керував транспортним засобом із перевищенням встановлених обмежень швидкості руху більш ніж як на 50 кілометрів за годину в населеному пункті «Бабин», позначка дорожніми знаками 5.45-5.46, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. Водій рухався зі швидкістю 142 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TRUCAM LTI20/20 TC000550.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, в якому позивача притягнуто до відповідальності, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом.

Так, оскаржена постанова не містить підпису позивача (глава 8) про те, що йому роз`яснено права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови за ст. 289 КУпАП, також відсутній підпис (глава 9) про отримання копії постанови, крім того відсутні відомості про транспортний засіб, яким керував позивач.

Крім того, в оскаржуваній постанові (графа 7) наявна інформація щодо доказів на підтвердження вчинення відповідного правопорушення, а саме відеофіксація, але відповідачем даний доказ не подано на підтвердження вчинення правопорушення до суду також і в порядку надання відзиву.

Також суд бере до уваги те, що відповідачем не надано суду доказів, що позивач рухався у зоні дії дорожнього знаку 5.45 ПДР (початок населеного пункту), при тому, що позивач заперечував цей факт, як і факт перевищення ним дозволеної швидкості руху транспортним засобом.

В оскаржуваній постанові відповідач покликався на доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача, на здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCAM ТС 000550.

Проте суд бере до уваги, що при використанні приладу TruCAM в ручному режимі він може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував ОСОБА_1 20.09.2021, а також те, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCAM працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону №580-VIII, тобто в стаціонарно вмотивованим способом, а не ручним розміщенням.

При цьому суд також звертає увагу на те, що стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, а також те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі обґрунтовані, у зв`язку з чим постанова серії ЕАО № 4795591 від 20.09.2021 підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.122 КУпАП - закриттю.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження надання позивачу адвокатом правничої допомоги до справи додано лише договір про надання правової допомоги від 28.09.2021.

В той же час, представником позивача в позовній заяві зазначено про те, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані пізніше.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів понесених витрат з правничої допомоги, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд вважає передчасним вирішення питання щодо відшкодування позивачу таких судових витрат.

Також судом вирішується питання щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням задоволення позову на користь позивача, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 77, 139, 242-244, 246, 255, 257, 268 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору інспектор Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Васильєва Юлія Ренатівна, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО №4795591 від 20.09.2021, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Васильєвою Юлією Ренатівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14-а, ;

третя особа - інспектор Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Васильєва Юлія Ренатівна, місцезнаходження: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14-а.

Суддя О. О. Ковбасюк