Справа № 560/11532/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із стажу роботи суддею 26 років в розмірі 62 відсотки грошового утримання судді який працює на відповідній посаді згідно довідки №135 від 16.03.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй було призначено довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку довічного грошового утримання у розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді. Позивач вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом повідомило, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду №560/4054/21 з 22 травня 2022 року управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 54% суддівської винагороди працюючого судді.

На переконання позивача дії відповідача щодо зменшення відсоткового співвідношення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 82% до 54%, відповідно до суддівської винагороди працюючого судді, є протиправними, такими, що порушують його права та законні інтереси.

Ухвалою суду року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2021 головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено позивачці перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки від 16.03.2020 №135 в розмірі 54% суддівської винагороди (50% за 20 років + 4% за 2 роки).

В результаті проведеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання склав 54483,84 грн (100896,00 грн * 54%). 03.06.2022 ОСОБА_1 звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №5027-4710/К-03/8-2200/22 від 22.06.2022 позивачку повідомлено про відсутність підстав для збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. За даними трудової книжки стаж роботи безпосередньо на посаді судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання, складає 22 роки 10 місяців 26 днів ( з 04.01.1993 по 30.11.2015). Звертаємо увагу суду, що згідно запису №16 трудової книжки від 05.09.1974 (без номеру) позивачка зарахована на посаду народного судді Дунаєвецького районного суду 04.01.1993 (Наказ №1 від 04.01.1993), відтак, підстави для врахування до стажу судді періоду роботи з 25.12.1992, тобто з дати прийняття рішення Хмельницької обласної Ради народних депутатів, відсутні.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що з 01.12.2015 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 84% заробітної плати судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року .

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу.

02.02.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області № 135 від 16 березня 2020 року.

На звернення позивача, листом від 10.03.2021 №2200-0302-8/14354 Головне управління Пенсійне фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що Рішенням від 09.01.2021 позивачу відмовлено у такому перерахунку у зв`язку із тим, що Рішення №2-р/2020 не містить положень щодо порядку його виконання, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку.

Вважаючи відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року по справі №560/4054/21 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.02.2021 про відмову в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків від суддівської винагороди згідно із довідкою від 16.03.2020 №135 Територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволено частково. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасовано в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 саме у розмірі 84%. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року на підставі довідки від 16.03.2020 №135 Територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області.

Однак при перерахунку хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 16.03.2020 №135, проте змінено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 84% до 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + 4% за 2 роки).

Відповідач у відзиві зазначає, що підставою зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання із 84 % до 54 % стала норма ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, в силу якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Крім того, відповідач зазначає, що для обчислення щомісячного довічного грошового утримання зараховується лише стаж роботи на посаді судді, а тому період навчання, зокрема половини строку навчання в юридичному вищому навчальному закладі та роботи за юридичною спеціальністю не зараховується.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (який набрав чинність 30.09.2016) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною 5 статті 142 Закону № 1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частина 3 статті 142 Закону №1402-VIII передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Спірним у цій справі є тривалість стажу для обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідачем обчислено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 54% суддівської винагороди, виходячи з 22 років суддівського стажу позивача.

Позивач вказує, що тривалість стажу має становити 26 років.

Так, відповідачем не зараховано позивачу до стажу на посаді судді, що дає право на відставку і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичний інститут ім. Ф.Е. Дзержинського та не вірно обчислено стаж перебування на посаді судді, а саме замість 25.12.1992 обчислено з 04.01.1993.

Визначення стажу судді врегульоване статтею 137, абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII.

Статтею 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Крім цього, згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції, яка діяла до 28.03.2015 - набрання чинності Законом №192-VIII, яким Закон № 2453-VI було викладно в новій редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час набрання чинності Законом №2453-VI діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та період проходження строкової військової служби.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 14 травня 2021 року по справі №414/529/17.

Таким чином, підлягає зарахуванню до стажу позивача, який дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, оскільки умова стосовно роботи на посаді судді не менше як 10 років дотримана (позивач працювала суддею з 04.01.1993 до 30.11.2015).

Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання, є протиправними.

Таким чином, суд вважає, що необхідно зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, а саме 1 рік 18 днів, тобто половина за період з 01.09.1977 по 06.10.1979.

Згідно записів трудової книжки позивача від 05.09.1974 встановлено, що згідно Наказу №1 від 04.01.1993 позивача було зараховано на посаду народного судді Дунаєвецького районного народного суду згідно рішення Хмельницької обласної Ради народних депутатів № 11 від 25.12.1992

Крім того, спірним є питання початку обрахунку стажу позивачу на посаді судді, зокрема, позивач вважає, що стаж на посаді судді розпочався з 25 грудня 1992 року з моменту обрання народним суддею Дунаевецького народного суду Хмельницької області, згідно рішення Хмельницької обласної Ради народних депутатів № 11 від 25 грудня 1992 року.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки стаж на посаді судді Дунаевецького народного суду Хмельницької області позивачу необхідно обраховувати з 04.01.1993, а саме з дати прийняття Наказу №1 від 04.01.1993 Дунаевецького народного суду Хмельницької області, адже фактично трудову діяльність позивача розпочала саме з цією дати, та трудовий стаж розпочався саме з 04.01.1993.

Щодо зарахування до стажу позивачу три роки стажу, які були необхідні для призначення на посаду судді, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що позивачку на посаду судді обрано 25.12.1992 року, то для визначення такого обов`язкового стажу застосовується Закон СРСР №328-1 від 04.08.1989 "Про статус суддів в СРСР".

Частиною першою статті 8 даного Закону, чинного станом на час обрання позивачки на посаду судді, були встановлені такі вимоги до кандидатів у судді: Народним суддею може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, має вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

З урахуванням дати обрання позивачки на посаду судді (25.12.1992) та приписів Закону СРСР №328-1 від 04.08.1989 "Про статус суддів в СРСР" позивачка для обрання на посаду судді повинна була мати обов`язковий стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Згідно частини другої статті 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII, який набув чинності 02.06.2016, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. (Статтю 137 доповнено частиною другою згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

При цьому, суд звертає увагу позивачки, що оскільки вона звільнена з посади судді у відставку в 2015 році відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, то на дані правовідносини не розповсюджується дія частини 2 статті 137 Закону №1402-VІІІ в редакції від 12.07.2018, а тому стаж, про який зазначено в частині 2 ст.137 Закону, не може враховуватись при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, згідно ст.120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (який був чинний на момент звільнення позивача з посади судді), що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Стаття 135 Закону №2453-VI визначала чіткий перелік підстав зарахування до стажу роботи на посаді судді робіт на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Таким чином, в даному випадку до стажу роботи судді, який дає право на відставку і який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не зараховується обов`язковий для обрання на посаду судді стаж роботи за юридичною спеціальністю, який був передбачений законом станом на час обрання на посаду судді, два роки, оскільки позивач була звільнена у відставку у 2015 році, тобто до внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018, яким доповнено частиною другу статті 137.

Отже, стаж позивача, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховуючи вказані періоди та становить 22 роки 10 місяців 28 днів та 1 рік 18 днів половина навчання, разом 23 роки 11 місяців 16 днів.

Суд враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Суд зазначає, що при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

Враховуючи, що законних підстав для неврахування періоду половини навчання у вищому навчальному закладі 1 рік 18 днів, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає, такий відсоток має складати 56% (за 23 повних роки, обчислених відповідно до розрахунку стажу судді, як: 50% + (2% х 3 повних років роботи понад 20 років)).

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

Також, зобов`язуючи зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що надає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, конкретні періоди, суд не проводить календарного обчислення вказаних періодів, оскільки це є компетенцією органу Пенсійного фонду.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з врахуванням висновків викладених вище, позивач частково довів позовні вимоги, а відповідач не обґрунтував правомірність дій щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання, що підтверджено доказами, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи звільнення позивача від сплати судових витрат згідно вимог Закону України "Про судовий збір" щодо розгляду даного спору, підстави для їх розподілу за результатами його вирішення відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в частині зменшення ОСОБА_1 розміру довічного утримання судді у відставці до 54 % від грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, а саме: 1 рік 18 днів, за період з 01.09.1977 по 06.10.1979.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.П. Шевчук