Справа № 580/4007/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року справа № 580/4007/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді: Тимошенко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_2, Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

06 вересня 2022 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, оформлене у вигляді довідки ВЛК від 29.08.2022 №215 про придатність до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вважає, що рішення відповідача ухвалене не у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу, оскільки встановлений діагноз свідчить про обмежену придатність позивача до військової служби у воєнний час, оскільки виявлені у позивача хвороби ускладнюють повноцінне та якісне виконання службових завдань та обов`язків за станом здоров`я. Крім того позивач зазначив, що оскаржуване рішення є протиправним оскільки, воно не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою суду від 10.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

14.11.2022 Міністерство оборони України надіслало на адресу суду пояснення, в яких просить у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема зазначає, що довідка військово-лікарської комісії №28/25 від 26.07.2022, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, потребує лікування до 2-х місяців, видана з порушенням вимог Додатку №4 Положення, оскільки не завірена гербовою печаткою Військово-лікарської комісії та не має реєстраційного номеру, у зв`язку з чим виникли сумніви щодо її дійсності. З метою перевірки поставленого діагнозу, а також законності вищезазначеної довідки позивача направлено до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. Довідкою Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 29.08.2022 №215, встановлено, що ОСОБА_1 придатний до військової служби.

21.11.2022 позивачем подано до суду заперечення щодо пояснень третьої особи, в якій він зазначив, що якщо членами ВЛК допущено формальні порушення при виданні довідки ВЛК №28/25 від 26.07.2022 це не є підставою для визнання такої довідки недійсною та підставою для проведення щодо нього повторного медичного огляду, результати якого відображені в оскаржуваній довідці.

22.11.2022 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 , військовослужбовець, що на теперішній час проходить військову службу у складі 4 відділу Уманського РТЦК та СІЇ Черкаської області, був призваний по мобілізації на військову службу в лютому 2022 року.

Військово-медичним клінічним центром Південного регіону 29 серпня 2022 року проведено медичний огляд військово-лікарською комісією (Терапевтичного профілю) та складено довідку № 215 від 29.08.2022 та складено висновок щодо придатності позивача до військової служби. Щодо довідки ВЛК від 26.07.2022 № 28/25, яка додана до позовної заяви, то вона не містить кутового реєстраційного штампу, гербової печатки установи, як це передбачено вимогами Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, а саме додатком №4 до нього. Замість цього наявна особиста печатка лікаря, за якою не можливо ідентифікувати особу, яка її поставила.

Діагноз, зазначений у довідці ВЛК від 26.07.2022 № 28/25 не відповідає вимогам п. 20.4 вищезазначеного Наказу, а саме не відповідає дефініціям воєнному стану. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що згідно з вимогами Наказу №402 постанова ВЛК Військово- медичного клінічного центру Південного регіону у разі незгоди переглядається штатною ВЛК регіону. Висновку штатної ВЛК регіону позивачем не надано.

22.11.2022 позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач зазначив, що формальні порушення при виданні довідки ВЛК №28/25 від 26.07.2022 це не є підставою для визнання такої довідки недійсною та підставою для проведення щодо нього повторного медичного огляду, результати якого відображені в оскаржуваній довідці. Таким чином, правових підстав для проведення повторного огляду позивача у відповідача не було.

01.12.2022 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли пояснення на позовну заяву, в яких він просить у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема зазначив, що висновок ВЛК №28/25 не зареєстрований та не затверджений печаткою ВЛК.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 (далі - позивач), військовослужбовець, що на теперішній час проходить військову службу у складі 4 відділу Уманського РТЦК та СІЇ Черкаської області, був призваний по мобілізації на військову службу в лютому 2022 року.

26.07.2022 ВЛК при другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено медичний огляд позивача та складено довідку військово-лікарської комісії №28/25 від 26.07.2022, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, потребує лікування до 2-х місяців.

Оскільки довідка військово-лікарської комісії №28/25 від 26.07.2022 не завірена гербовою печаткою Військово-лікарської комісії та не має реєстраційного номеру, з метою перевірки поставленого діагнозу, а також законності вищезазначеної довідки позивача направлено до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Довідкою Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 29.08.2022 №215, встановлено, що ОСОБА_1 придатний до військової служби.

Позивач не погоджується з Довідкою Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 29.08.2022 №215, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закону №3543-ХІІ).

Згідно із статтею 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно абзацу другого частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників ІНФОРМАЦІЯ_2), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина третя статті 22 Закону №3543-ХІІ).

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (частина п`ята статті 22 Закону №3543-ХІІ).

Поряд з цим, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.

Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).

До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, госпітальні ВЛК (п.п.2.6.1 п.2.6. глави 2 розділу І Положення №402).

За правилами пункту 2.7 розділу І Положення №402 госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях.

На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається:

проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення;

ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів;

проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження;

проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.

Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право:

приймати постанови відповідно до цього Положення;

перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні;

залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Відповідно до підпункту б пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402, направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Як слідує з матеріалів справи, 26.07.2022 ВЛК при другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено медичний огляд позивача та складено довідку військово-лікарської комісії №28/25 від 26.07.2022, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, потребує лікування до 2-х місяців.

Оскільки довідка військово-лікарської комісії №28/25 від 26.07.2022 не завірена гербовою печаткою Військово-лікарської комісії та не має реєстраційного номеру, з метою перевірки поставленого діагнозу, а також законності вищезазначеної довідки позивача направлено до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону.

Довідкою Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 29.08.2022 №215, встановлено, що ОСОБА_1 придатний до військової служби.

Позивач не погоджується з Довідкою Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 29.08.2022 №215, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Суд також зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18.

При цьому позивачем не надані докази, що свідчили б про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК, факту порушення відповідачем цієї процедури в межах даної справи не встановлено.

Так, судом досліджено довідку військово-лікарської комісії №28/25 від 26.07.2022, та встановлено, що вона не відповідає вимогам Додатку №4 Положення №402.

Також судом встановлено, що Госпітальна ВЛК Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, оглянула ОСОБА_1 , після закінчення обстеження та лікування винесла висновок щодо придатності до військової служби, проведено медичний огляд ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону головного сержанта ОСОБА_2 , за результатами чого прийнято довідку від 29.08.2022 №215.

Приймаючи рішення у даній справі, суд враховує, що позивач в разі наявності сумніву щодо правильності висновку госпітальної ВЛК, мав право звернутися до штатної ВЛК вищого рівня або ЦВЛК для перегляду відповідного висновку, як це передбачено вимогами глави 2 розділу І Положення №402.

Відтак, враховуючи те, що в ході розгляду даної справи судом не було встановлено допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду та оформлення його результатів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З приводу аргументів учасників справи, які стосуються проходження військової служби позивачем, суд зауважує, що предметом розгляду у даній справі є ВЛК від 29.08.2022 №215 про придатність до військової служби ОСОБА_1 , тому суд не надає оцінку аргументам учасників справи, які не стосуються предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір, витрати на правничу допомогу) відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО