Справа № 300/4400/22
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2022 р. справа № 300/4400/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії максимальним строком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 20.12.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром з урахуванням виплачених сум, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача різниці заборгованості з доплати пенсії, між максимально нарахованою та фактично виплаченою пенсію з 01.02.2016 по квітень 2022 року у розмірі 944225,90 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII). Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області на виконання постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 809/793/17 від 03.08.2017 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/9010/17 від 26.09.2017 видала позивачу довідку № 3581/108/05/8-17 від 20.10.2017 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016. На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 в адміністративній справі № 300/1913/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.02.2016 на підставі вказаної довідки, в процесі якого обмежив розмір пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Позивач зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою встановлено максимальний розмір пенсії десять прожиткових мінімумів. Зважаючи на втрату чинності з 20.12.20216 положень частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ОСОБА_1 вважає протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії максимальним строком. З метою відновлення порушеного права позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 20.12.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром з урахуванням виплачених сум шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача різницю заборгованості з доплати пенсії, між максимально нарахованою та фактично виплаченою пенсію з 01.02.2016 по квітень 2022 року у розмірі 944225,90 грн.

Ухвалою від 07.11.2022 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.11.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.11.2022 за № 0900-0902-8/40089 на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову. У відзиві представник відповідача зазначив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 в адміністративній справі № 300/1913/21 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , внаслідок якого розмір пенсії позивача склав 17225,00 грн., а з урахуванням проведеної індексації 20348,54 грн. При цьому, дії пенсійного органу відповідають вимогам статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011, статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262 від 09.04.1992, оскільки сама стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо максимального розміру пенсії не визнавалася неконституційною та є чинною на даний час. Також відповідач вказав на те, що спірні правовідносини вже були предметом оцінки Верховного Суду (постанова від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, постанова від 27.01.2021). Що стосується стягнення різниці між фактично виплаченою сумою та нарахованою, то представник відповідача зазначив, що доплату за період з 01.02.2019 по 31.01.2022 в сумі 743236,50 грн. включено в реєстр, виплата за яким буде проведена лише при наявності фінансування з Державного бюджету. Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Водночас спірні відносини стосуються невиплати суми пенсії, які виникли на підставі виконаного відповідачем розрахунку на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Тобто, не стосуються щомісячної безспірної суми коштів пенсії. Натомість стосуються процедури виконання рішення суду. Також відповідач звернув увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 61-67).

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України. Позивачу з 25.11.2003 виплачується пенсія за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, що підтверджується копіями долучених до відзиву на позов матеріалів за пенсійною справою № 00-7480 (МВС) (а.с. 68-80).

На виконання постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 809/793/17 від 03.08.2017 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/9010/17 від 26.09.2017 ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Івано-Франківській області видано позивачу довідку № 3581/108/05/8-17 від 20.10.2017 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016, на загальну суму 35699,20 грн. (а.с. 72).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області здійснило з 01.01.2016 перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015, на підставі відомостей довідки № 1317/8-18 про розмір грошового забезпечення на загальну суму 7264,40 грн., виданої 20.03.2018 ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Івано-Франківській області (а.с. 74).

В січні 2019 року ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Івано-Франківській області видано ОСОБА_1 довідку № 107/8-19 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016, на загальну суму 7020,00 грн. (а.с. 75).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 в справі № 300/1913/21 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати призначеної підвищеної пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до статей 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням грошового забезпечення для перерахунку пенсії відображеного в довідці Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Івано-Франківській області про розмір грошового забезпечення №3581/108/05/8-17 від 20 жовтня 2017 року, з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01 лютого 2016 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 20 грудня 2016 року провести відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру (а.с. 25-29).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 в справі № 300/1913/21 задоволено частково апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: скасовано частково рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року в адміністративній справі № 300/1913/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, а саме: в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 20 грудня 2016 року відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру, - в цій частині прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 20 грудня 2016 року відповідний перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру; в решті - рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року в адміністративній справі № 300/1913/21 залишено без змін (а.с. 30-34). Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 в справі № 300/1913/21 набрала законної сили 06.12.2021.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 в справі № 300/1913/21 ГУ ПФ України в області здійснило за період з 01.02.2016 перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Івано-Франківській області про розмір грошового забезпечення за № 3581/108/05/8-17 від 20.10.20, протоколом від 01.03.2022. Внаслідок перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) склав 17225,00 грн., проте розмір пенсії обмежено "максимальним розміром" (а.с. 76-80).

З 01.07.2022 розмір пенсії позивача з врахуванням індексації становить 19636,50 грн., що підтверджується протоколом від 01.07.2022 (а.с. 79).

14.02.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.02.2016, та проведення перерахунку пенсії з 20.12.2016 без обмеження максимального розміру (а.с. 35-39).

Листом від 24.03.2022 № 0900-0202-8/8952 відповідач повідомив ОСОБА_1 про належне виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 в справі № 300/1913/21, а також про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з 20.12.2016 без обмеження її максимального розміру (а.с. 40-42).

19.04.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.02.2016, та проведення перерахунку пенсії з 20.12.2016 без обмеження максимального розміру (а.с. 43-45).

Листом від 12.05.2022 відповідач повідомив ОСОБА_1 про результати розгляду його звернень аналогічного змісту та надано розрахунок на доплату пенсії від 11.05.2022 (а.с. 46-53).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обмеження виплати призначеної позивачу пенсії максимальним строком, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 20.12.2016 перерахунок та виплату позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром з урахуванням виплачених сум, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача різниці заборгованості з доплати пенсії, між максимально нарахованою та фактично виплаченою пенсію з 01.02.2016 по квітень 2022 року в розмірі 944225,90 грн.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, то суд зазначає таке.

Як встановлено судом, відповідач здійснив позивачу перерахунок пенсії за вислугу років на виконання судового рішення в справі № 300/1913/21, з 01.02.2022 згідно розрахунку від 10.01.2022 (а.с. 76).

Розрахунок на доплату пенсії від 11.05.2022 за період з лютого 2016 року по січень 2022 року позивачу надано разом з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.05.2022 (а.с. 32). Цей позов подано до суду 31.10.2022. Отже, позивачем не пропущений, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, строк звернення до суду з цим позовом.

Щодо позову по суті позовних вимог:

Так, законами України, якими затверджено державний бюджет України на 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 і 2022 роки встановлено наступні розміри прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність: з 01.12.2016 - 1247 гривень, з 01.05.2017 - 1312 гривень, з 01.12.2017 - 1373,00 гривень, з 01.07.2018 - 1435,00 гривень, з 01.12.2018 - 1497,00 гривень, з 01.07.2019 - 1564,00 гривень, з 01.12.2019 - 1638,00 гривень, з 01.07.2020 - 1712,00 гривень, з 01.12.2020 - 1769,00 гривень, з 01.07.2021 - 1854,00 гривень, з 01.12.2021 - 1934,00 гривень, з 01.07.2022 - 2027,00 гривень.

Отже, обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність ("максимальний розмір" пенсії), розрахунково складає з 01.12.2016 - 12470 грн., з 01.05.2017 - 1312 грн., з 01.12.2017 - 13730,00 грн., з 01.07.2018 - 14350,00 грн., з 01.12.2018 - 14970,00 грн., з 01.07.2019 - 15640,00 грн., з 01.12.2019 - 16380,00 грн., з 01.07.2020 - 17120,00 грн., з 01.12.2020 - 17690,00 грн., з 01.07.2020 - 18540,00 грн., з 01.12.2021 - 19340,00 грн. з 01.07.2022 - 20270,00 грн.

Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону № 2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згодом, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом № 1774-VІІІ до частини сьомої 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 17.05.2021 у справі № 343/870/17, від 21.12.2021 № 120/3552/21-а, від 26.01.2022 у справі № 569/2950/17.

Отже, в період з 20.12.2016 (дати набрання чинності рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016) до 01.07.2022 (дати чергового перерахунку пенсії, після якого розмір пенсії позивача -19636,50 грн., не перевищує 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність - 20270 грн.) пенсійний орган при перерахунку пенсії позивача з 01.02.2016 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 в справі № 300/1913/21 безпідставно обмежив розмір пенсії позивача «максимальним розміром».

Що стосується доводів пенсійного органу про те, що останній правомірно здійснює виплату позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром, оскільки таке обмеження передбачене статтею 2 Закону № 3668-VI, яка є чинною і неконституційною не визнавалася, то суд зазначає таке.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом № 3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Щодо доводів відповідача про те, що спірні правовідносини вже були предметом оцінки Верховного Суду у постанові від 24.06.2020 (справа № 580/234/19), і касаційний суд вже сформував правовий висновок в цій категорії справ, то суд вважає їх помилковими.

Так, у справі № 580/234/19 (справа розглянута у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду) вирішувалося питання перерахунку та виплати пенсії, згідно із пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 за № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 за № 713). У вказаній справі зазначено, що позивач одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівник льотного складу. В контексті правовідносин, що склалися, Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Законом N 3668-VI від 08.07.2011, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Проте у справі, що розглядається та у справі № 580/234/19 йдеться про застосування формально різних правових актів: Закону № 2262-XII і Закону № 3668-VI, та, відповідно, різних норм матеріального права.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії за вислугу років з 20.12.2016 по 30.06.2022 без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, враховуючи при цьому раніше виплачені за цей період суми пенсії.

Щодо вимоги позивача про необхідність зобов`язання відповідача не лише перерахувати й виплатити йому суми пенсії без обмеження максимальним розміром, але й стягнути такі суми, за вирахуванням вже виплачених, то суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що розрахунок конкретного розміру пенсії на виконання судового рішення здійснюється пенсійним органом в межах його компетенції. Так, розрахунок на доплату пенсії позивача з 01.02.2016 здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 в справі № 300/1913/21. Згідно вказаного розрахунку сума доплати пенсії за період з 01.02.2016 по 31.01.2022 становить 743236,50 грн. за застосуванням відповідачем обмеження пенсії максимальним розміром.

Однак, на виконання цього судового рішення ще не здійснив перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Водночас судовому захисту підлягає лише фактично порушене право.

Зважаючи на вказане, позов в частині стягнення з відповідача сум невиплаченої пенсії, без обмеження її максимальним розміром, не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже, вказаною нормою передбачено право, а не обов`язок суду встановлювати такий вид судового контролю за виконанням рішення суду. Враховуючи те, що позивач не надав суду доказів ймовірного уникнення чи зволікання відповідачем у відновленні порушеного права ОСОБА_1 , суд не бачить підстав для встановлення вказаного виду судового контролю за виконанням рішення суду в цій адміністративній справі.

Підсумовуючи свої попередні висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно квитанції № 14 від 08.11.2022 позивач сплатив 992,40 грн. судового збору за подання до суду цього позову (а.с. 1).

З огляду на часткове задоволення позову, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження з 20.12.2016 по 30.06.2022 розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 20.12.2016 по 30.06.2022, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, враховуючи при цьому раніше виплачені за цей період суми пенсії.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.