Справа № 640/11721/22
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року, суддя Григорович П.О., в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Служби безпеки України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби безпеки України від 30.06.2022 року № 812-ОС/дск, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого консультанта-експерта 2 відділу УЗМІГ Апарату Голови СБУ та зарахування у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Сумській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого консультанта-експерта 2 відділу Управління взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю Апарату Голови Служби безпеки України.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що спірний наказ СБУ є незаконним, дискримінаційним, упередженим, недобросовісним та таким, що порушує особисті права позивача, тож підлягає скасуванню. Окрім того, на думку позивача, функціональні обов`язки по займаній ним посаді старшого консультанта-експерта не передбачають здійснення ним оперативної діяльності, а рапорт, на підставі якого видано оскаржуваний наказ, є необгрунтованим.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2022 позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення Окружного адміністративного суду м. Києва скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши позивача та представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 03.12.2018 уклав контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України, за контрактом осіб офіцерського складу, строком на 10 років з 23.01.2019 по 22.01.2019, за умовами якого позивач зобов`язується, зокрема, неухильно виконувати рішення начальників (командирів) щодо переміщення по службі, в т.ч. пов`язане з переїздом в іншу місцевість (том 1, а.с. 20-21).

Відповідно до наказу Голови Служби безпеки України від 30.06.2022 № 812-ОС/ДСК, за підпунктом «б» пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, підполковника ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Сумській області з 30 червня по 29 вересня 2022 року включно, за посадою старшого консультанта-експерта, звільнивши його з посади старшого консультанта-експерта 2 відділу Управління взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю Апарату Голови Служби безпеки України (том 1, а.с. 13).

Згідно листа Управління роботи з особовим складом від 07.07.2022 № 11/1/2-Ш-25п,26п/271, підставою для зарахування позивача у розпорядження став рапорт начальника Апарату Голови Служби безпеки України та прийняття головою Служби безпеки України управлінського рішення (том 1, а.с. 16-17).

Відповідно до рапорту від 24.06.2022 на ім`я Голови СБУ, начальник Апарату Голови СБУ просив згоди зарахувати ОСОБА_1 у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Сумській області з метою прийняття управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямках та підвищення її ефективності, відповідно до підпункту «б» пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (том 1, а.с. 44).

Вважаючи наказ відповідача від 30.06.2022 № 812-ОС/ДСК протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 № 2229-XII (далі -Закон № 2229-XII) Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Статтею 1 Закону № 2229-XII закріплено, що на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Відповідно до статей 4, 9 Закону № 2229-XII діяльність Служби безпеки України, її органів і співробітників ґрунтується на засадах законності, поваги до прав і гідності особи, позапартійності та відповідальності перед народом України.

В оперативно-службовій діяльності Служба безпеки України дотримується принципів поєднання єдиноначальності і колегіальності, гласності і конспірації.

Систему Служби безпеки України складають Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, Служба безпеки Республіки Крим, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково-дослідні та інші заклади Служби безпеки України.

Організаційна структура Служби безпеки України визначається Президентом України.

Центральне управління Служби безпеки України, інші органи та установи, що входять у систему Служби безпеки України, є юридичними особами, мають печатку із зображенням державного герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в банках, у тому числі валютні.

Для організації і проведення антитерористичних операцій та координації діяльності суб`єктів, які ведуть боротьбу з тероризмом чи залучаються до антитерористичних операцій, при Службі безпеки України функціонує Антитерористичний центр. Положення про Антитерористичний центр при Службі безпеки України затверджується Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

Згідно зі статтею 10 Закону № 2229-XII центральне управління Служби безпеки України відповідає за стан державної безпеки, координує і контролює діяльність інших органів Служби безпеки України. До його складу входять апарат Голови Служби безпеки України та функціональні підрозділи: контррозвідки, військової контррозвідки, контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки, захисту національної державності, інформаційно-аналітичний, оперативно-технічний, оперативного документування, слідчий, зв`язку, по роботі з особовим складом, адміністративно-господарський, фінансовий, військово-медичний та інші згідно з організаційною структурою Служби безпеки України.

Статтею 11 Закону № 2229-XII визначено, що з метою ефективного виконання своїх завдань Службою безпеки України створюються її регіональні органи: обласні управління Служби безпеки України, їх міжрайонні, районні та міські підрозділи, розміщення і територіальна компетенція яких можуть не збігатися з адміністративно-територіальним поділом України.

В інтересах державної безпеки органи і підрозділи Служби безпеки України можуть створюватися на окремих державних стратегічних об`єктах і територіях, у військових формуваннях.

У своїй оперативно-службовій діяльності регіональні органи Служби безпеки України є незалежними від органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування, посадових осіб, партій і рухів.

Отже, Закон № 2229-XII не містить окремого визначення терміну «оперативно-службова діяльність органів Служби безпеки України», тож алогічно вважати, що охоплює собою усі види діяльності (завдання та функції), покладені на відповідний орган.

Відповідно до статті 19 Закону № 2229-XII кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

Згідно з частиною першою статтею 20 Закону № 2229-XII умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, регулюються законодавством України про працю (стаття 21 Закону № 2229-XII).

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (далі - Положення № 1262). Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Службі безпеки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

За приписами підпункту а) пункту 4 Положення № 1262, комплектування Служби безпеки України військовослужбовцями здійснюється згідно з цим Положенням шляхом, зокрема, прийняття громадян на військову службу за контрактом.

Для військовослужбовців Служби безпеки України згідно з цим Положенням встановлено види військової служби військова служба за контрактом осіб офіцерського складу (пункт 5 Положення № 1262).

Відповідно до пункту 9 Положення № 1262 контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України - письмова угода, що укладається між громадянином України і державою, від імені якої виступає Служба безпеки України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Контракт укладається за зразком, що додається, у двох примірниках, підписується особою, яка вступає на військову службу, і відповідною посадовою особою Служби безпеки України згідно з пунктами 11 і 14 цього

Положення, скріплюється гербовою печаткою підрозділу (органу, закладу, установи) і зберігається кожною із сторін.

Контракт є підставою для видання наказу про прийняття особи на військову службу за контрактом або для продовження військової служби за новим контрактом.

Як зазначено колегією суддів вище, позивач уклав контракт від 03.12.2018 з СБУ, з умовами якого погодився, підписавши такий контракт, та зобов`язався відповідно до його умов неухильно виконувати рішення начальників (командирів) щодо переміщення по службі, в т.ч. пов`язане з переїздом в іншу місцевість.

За приписами підпункту «б» пункту 44 Положення № 1262, переміщення по службі військовослужбовців Служби безпеки України здійснюється, окрім іншого, на рівні посади - в разі проведення планової заміни у місцевостях з установленими строками служби, службової потреби, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, для більш доцільного використання військовослужбовців - за рішенням прямих начальників (командирів).

Відповідно до підпункту б) пункту 48 Положення № 1262 зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається, зокрема, у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустках, передбачених пунктом 53 цього Положення, час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення із перебуванням безпосередньо в районах антитерористичної операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпеченні їх здійснення із перебуванням безпосередньо в районах здійснення таких заходів, а також період служби в умовах воєнного стану із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається.

Отже, Голова Служби безпеки України наділений виключними повноваженнями зарахування військовослужбовців у розпорядження начальника (командира) іншого функціонального підрозділу до 3 місяців у разі проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності).

Як встановлено судом першої інстанції, саме на підставі наведених норм, відповідачем в межах наданих повноважень реалізовано рапорт начальника Апарату Голови СБУ від 24.06.2022 шляхом зарахування позивача у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Сумській області, в межах визначеного Положенням № 1262 строку, у тому числі за аналогічною (рівною) посадою.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. б п.48 Положення №1262 про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ установлено, що військовослужбовці СБУ звільняються з посад та зараховуються у розпорядження наказами по особовому складу начальників (командирів), які мають право на призначення на ці посади.

Пп.б п.48 Положення 1262 передбачає дві самостійні підстави зарахування військовослужбовця СБУ у розпорядження:

- у разі скорочення штатів;

- у випадку проведення організаційних заходів.

Наведена норма Положення визначає перелік організаційних заходів, зокрема:

- зміна організаційно- штатної побудови;

- передислокація;

- перерозподіл функціональних обов`язків та наявених сил у зв`язку зі зміною покладених завдань;

- здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів;

Прийняття Головою СБУ управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих направках та підвищення її ефективності.

В оперативно-службовій діяльності СБУ дотримується принципів поєднання єдиноначальності і колегіальності, гласності і конспірації.

Законом України «Про загальну структуру і чисельність СБУ» затверджено загальну структуру і чисельність СБУ. Правовідносини з питань діяльності СБУ цим законом не регламентуються, оскільки предмет його регулювання - це виключно затвердження загальної структури і чисельність СБУ.

Як встановлено колегією суддів позивача було зараховано у розпорядження начальника управління СБУ в Сумській області з 30 червня по 29 вересня 2022 за посадою старшого консультанта-експерта, звільнивши його з посади старшого консультанта-експерта 2 відділу Управління взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю Апарату Голови СБУ.

Окрім того, в оскаржуваному наказі не зазначено, що ОСОБА_1 буде призначений на оперативну посаду.

Вживане у пп.б п.48 Положення 1262 поняття «Оперативно-службова діяльність» передбачає здійснення співробітниками СБУ усіх видів діяльності, визначених Законом України «Про службу безпеки України», а не лише оперативної діяльності, як це трактує позивач.

Як зазначив відповідач, в даній справі мали місце організаційні заходи, а не внесення змін до штату або скорочення штатів підрозділу СБУ.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що ні Положення 1262, у т. ч. пп.б п.48, ні інші законодавчі акти не передбачають видання наказу у разі проведення організаційних заходів у підрозділах СБУ чи в самому органі СБУ.

Такий наказ передбачений лише у разі організаційно-штатних змін, скорочення штатів.

Таким чином, прийняття Головою СБУ управлінського рішення щодо позивача є організаційним заходом у зв`язку з яким позивача було звільнено з посади та зараховано в розпорядження начальника Управління СБУ в Сумській області, що не суперечить вимогам пп. б п.48 Положення 1262.

Згідно з п. 4.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України №772 у разі прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності, зарахування військовослужбовців у розпорядження прямих начальників у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (підпункт «б» пункту 48 Положення) здійснюється на підставі мотивованих рапортів відповідних начальників, наказами Голови Служби безпеки України.

Як встановлено колегією суддів підставою для зарахування ОСОБА_1 у розпорядження начальника Управління СБУ в Сумській області є відповідний рапорт начальника Апарату Голови СБУ Кучук А.О. від 24.06.2022, підготовлений за вказівкою Голови СБУ після доповіді т.в. начальника Головного управління внутрішньої безпеки СБУ матеріалів перевірки місця перебування військовослужбовця.

Також колегія суддів звертає увагу, що правовідносини, що виникли у справі, стосуються питання проходження служби військовослужбовцем СБУ, а отже, виходячи із зазначеного, поданий на ім`я Голови СБУ рапорт від 24.06.2022 щодо звільнення позивача з посади та зарахування у розпорядження начальника Управління СБУ в Сумській області є мотивованим, оскільки у ньому зазначено необхідність прийняття відповідного рішення, а саме з метою прийняття управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямках та підвищення її ефективності з посиланням на норму закону.

Отже, зазначений рапорт містить всі необхідні посилання щодо необхідності і підстав здійснення такого переміщення особи, яка є військовослужбовцем.

Щодо непроведення з позивачем співбесіди, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п. 4.10 Інструкції 772 з військовослужбовцем, якого звільнено з посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та зараховано у розпорядження, начальник, у розпорядження якого він зарахований, або один із його заступників (з військовослужбовцем, який зарахований у розпорядження Голови Служби безпеки України,- Голова Служби безпеки України чи за його дорученням один із його заступників або начальник Управління роботи з особовим складом), а в органах військової контррозвідки начальник структурного підрозділу, який займає посаду не нижчу за посаду, за якою військовослужбовець перебуває у розпорядженні, проводить бесіду, під час якої ознайомлює його з наказом про зарахування у розпорядження, роз`яснює права та обов`язки, пов`язані з перебуванням у розпорядженні, особливості виплати грошового забезпечення, доводить тимчасові функціональні обов`язки на період перебування у розпорядженні, а також попереджає про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування у розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду відповідно до пунктів 44-46 Положення, у встановленому порядку вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі. Результати цієї бесіди оформлюються довідкою (рапортом), яка (який) долучається до частини «Особова справа» матеріалів особової справи військовослужбовця.

Отже, співбесіда з військовослужбовцем проводиться керівником або одним із його заступників, у розпорядження якого зарахований військовослужбовець.

Окрім того, як зазначає скаржник, під час ознайомлення позивача з наказом про звільнення з посади, з ним було проведено відповідну бесіду.

Як убачається із п.3 Контракту про проходження військової служби в СБУ, укладеного ОСОБА_1 та СБУ від 03.12.2018, позивач взяв на себе зобов`язання неухильно виконувати рішення начальників (командирів) щодо переміщення по службі, у т.ч. пов`язане з переїздом в іншу місцевість.

Доказів того, що місцевість, в якій дислокується Управління СБУ в Сумській області, не підходить позивачу за станом здоров`я, останнім не надано.

Щодо наявності на утриманні хворого батька, як на те послався позивач, то відсутні докази, що батько є важкохворим, перебуває на утриманні позивача, який його доглядає та, що відсутні інші особи, які можуть за ним доглядати.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У подальшому відповідними Указами Президента України від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 22.05.2022 №2263//-ІХ продовжувався строк дії воєнного стану, а з 15.08.2022 № 2500-ІХ строк дії продовжено з 23 серпня 2022 строком на 90 діб.

На підставі Указу Президента України №64/2022 СБУ переведена на воєнний стан.

З огляду на п. 2 зазначеного Указу особовий склад СБУ у складі військового формування в умовах ведення військових дій в Україні виконує визначені законодавством на перівод дії воєнного стану завдання за приорітетами захисту державного суверинітету та теритоіральної цілісності держави.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем Кодексу законів про працю України, то вони є помилковими, оскільки позивач є військовослужбовцем і на нього розповсюджуються спеціальні норми законів, які стосуються порядку проходження служби військовослужбовцями, в т.ч. СБУ.

Окрім того, позивач не перебуває у трудових відносинах з СБУ, оскільки прийнятий на військову службу за контрактом.

Щодо дискримінації стосовно нього, як те зазначив позивач, пояснивши в судовому засіданні, що у нього були конфлікти з керівництвом, так як з початком війни він залишився у Києві, а всіх інших перевели до м. Львова, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність конфлікту у позивача з керівництвом, останній не надав, а його доводи є лише власними припущеннями про що останній пояснив в суді апеляційної інстанції.

За приписами пункту 7 частини третьої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Згідно зі статтею 2-1 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

За практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раальте проти Нідерландів») (пункти 48, 49 рішення від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06).

Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац 7 пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 5207-VIпрямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

Отже, факт дискримінації може бути встановлений лише у випадку, коли розрізнення у ставленні до особи вмотивоване притаманною їй певною персональною ознакою.

В ході розгляду справи колегією суддів не було встановлено факту дискримінації за місцем роботи щодо позивача, а останній не навів доказів та належних пояснень наявності будь-якої з форм дискримінації.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ Голови СБУ від 30.06.2022 №812-ОС/дск в частині звільнення ОСОБА_1 з посади та зарахування у розпорядження начальника Управління СБУ в Сумській області, прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а отже відсутні правові підстави для визнання його протиправним та скасування та як наслідок поновлення позивача на посаді.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 06 грудня 2022 року.