Справа № 200/10631/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2022 року справа №200/10631/21

м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 200/10631/21 (головуючий І інстанції Голошивець І.О., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу № 343 о/с від 18.06.2021 року про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування обставин. Апелянт зазначив, що ним було відкликано рапорт про звільнення за власним бажанням в межах тримісячного строку, встановленого п. 68 Положення №114, тому наказ про звільнення є протиправним. Апелянт посилався на висновки Верховного суду в постановах від 24.10.2018 року у справі № 810/1263/16, від 24.01.2019 року у спрваі № 817/981/17, від 05.02.2020 року у справі № 819/744/16.

Ухвалою апеляційного суду від 24.01.2022 року справу призначено до розгляду на 04.05.2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.

Ухвалою апеляційного суду від 20.06.2022 року зупинено апеляційне провадження до до припинення або скасування періоду дії правового режиму воєнного стану в Україні.

Ухвалою апеляційного суду від 07.12.2022 року поновлено провадження у справі за заявою представника позивача.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним. Від представнитка позивача надійшла заява про розгляд справи без участі прозивача та представника позивача.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справу з огляду на неповідомлення позивача про дату розгляду справи, враховуючи наявність оголошення про виклик, суд враховує наступне.

Апеляційним судом не визнавалась обов`язковою явка сторін, матеріалів справи достатньо для об`єктивного розгляду справи.

Крім того, оголошення про виклик є належним повідомленням сторін у разі неможливості повідомити в інший спосіб.

Також, належним чином судом повідомлено представника позивача про дату, час та місце розгляду справи, від якого надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи, яких достатньо для об`єктивного, повного розгляду справи.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Позивач проходив службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Позивач 1 червня 2021 року на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. У цей же день позивач подав рапорт, де зазначив, що наполягає на своєму звільненні з 18 червня 2021 року. Ця дата погоджена керівництвом ГУНП в Донецькій області (а.с. 11, 13).

Наказом ГУНП в Донецькій області від 18.06.2021 року № 343 о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 18 червня 2021 року (а.с. 17).

За актом про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення від 18.06.2021 року № 8746/102-2021 працівниками Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області у міській лікарні №2 в присутності ОСОБА_1 та його матері вручено: трудову книжку НОМЕР_1 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №03/14-45 від 29.08.2019 року; довідка щодо прибуття до військомату № 8733/102/01-2021 від 18.06.2021 року; витяг з наказу про звільнення, з яким позивач відмовився ознайомлюватись (а.с. 43).

У липні 2021 року (вх.№2119 від 26.07.2021) позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області з рапортом від 23.07.2021 року щодо відкликання рапорту від 01.06.2021 року про звільнення зі служби (а.с. 12).

Листом ГУНП в Донецькій області від 10.08.2021 року повідомлено про відмову в задоволенні вимог позивача (а.с. 45).

Згідно ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша); рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя); видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта); порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (частина п`ята).

За п. 7 ч. 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Згідно ч.ч. 2, 3 статті 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

За п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення № 114), особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 року № 1235 (далі - Порядок № 1235) розроблено відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими.

За п. 2 розділу І «Загальні положення» Порядку № 1235 рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

Згідно розділу ІІ «Підстави для видання наказів по особовому складу» Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема, такі зміни в службовій діяльності, як звільнення зі служби в поліції.

За розділом ІІІ «Порядок підготовки та видання наказів по особовому складу» Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу (пункт 2); - перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 (далі - Перелік).

Одним із документів з питань проходження служби відповідно до Переліку є рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

Суд зазначає, що Закон України «Про Національну поліцію» не визначає умов щодо строків розгляду рапорту про звільнення за власним бажанням, як і строків реалізації такого рапорту шляхом видання наказу про звільнення.

За п. 4 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 580-VIII передбачено можливість застосування норм Положення № 114 при вирішенні питання щодо дотримання відповідачем процедури звільнення позивача зі служби в поліції.

Положенням № 144 передбачені особливості звільнення зі служби за ініціативою особи:

- підпункт «ж» пункту 64 - особи звільняються зі служби: за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- пункт 68 - особи, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Особливостями звільнення зі служби з поліції, у разі звільнення з ініціативи особи, є:

- у разі звільнення за власним бажанням - заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- у разі звільнення за особистим проханням - заявник має попередити прямого начальника про звільнення не пізніш ніж за три місяці до дня звільнення.

В постанові від 15.02.2021 року у справі № 160/3607/19 Верховний Суд висловив правову позицію, що приписи пункту 68 Положення № 114 застосовуються як норми спеціального нормативно-правового акту у питанні регулювання терміну попередження позивачем про звільнення за власним бажанням, який, на відміну від КЗпП України, становить не два тижні, а три місяці.

У вказаній справі суд касаційної інстанції зазначив, що у межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору можуть домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.08.2019 року у справі № 810/3376/16, від 20.12.2019 року у справі № 826/375/17.

Особливістю розглянутого правового регулювання є те, що змістом наведеного законодавчого припису, до закінчення тримісячного строку попередження особа має право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк.

У разі якщо сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк, особа має право відкликати поданий рапорт про звільнення до спливу цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 року у справі № 815/1490/16, від 22.11.2019 року у справі № 813/740/17.

Верховний Суд України у постановах від 05.12.2011 у справі № 21-236а11, від 29.05.2012 у справі № 21-122а12, від 10.07.2012 у справі № 21-136а12, усуваючи розбіжності у судовій практиці щодо застосування пункту 68 Положення № 114, дійшов висновку, що до закінчення тримісячного строку попередження відповідні особи мають право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк.

Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку тощо.

Особливістю заявленого спору є те, що позивач 1 червня 2021 року на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. У цей же день позивач подав рапорт, де зазначив, що наполягає на своєму звільненні з 18 червня 2021 року. Ця дата погоджена керівництвом ГУНП в Донецькій області.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 18.06.2021 року № 343о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 18 червня 2021 року.

Суд наголошує, що в рапорті позивач зазначив, що від проходження військово-лікарської комісії відмовляється, так як вважає себе здоровим, та вказав, що наслідки відмови від проходження ВЛК йому роз`яснено. Більш того, у цей же день позивач подав рапорт, де зазначив, що наполягає на своєму звільненні з Національної поліції України з 18 червня 2021 року. Ця дата погоджена керівництвом ГУНП в Донецькій області, про що також свідчить подання про звільнення та рішення по поданню від 17 червня 2021 року, тобто сторони дійшли згоди про звільнення у більш короткий строк.

Також, представником позивача було наголошено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом лише 14.08.2021 року, тому до цього часу не вважав себе звільненим та мав право відкликати свій рапорт на звільнення, а одним з доводів апеляційної скарги є та обставина, що про своє звільнення у більш короткий строк позивачу не було відомо, оскільки знаходився на лікуванні, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів ознайомлення його з наказом про звільнення зі служби в поліції.

Вказані обставини спростовуються матеріалами справи, тому що про існування наказу позивач знав ще 18.06.2021 року, оскільки всі документи про звільнення працівниками Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області у міській лікарні №2 в присутності ОСОБА_1 та його матері було вручено, зокрема: трудову книжку НОМЕР_1 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 29.08.2019; довідка щодо прибуття до військомату №8733/102/01-2021 від 18.06.2021; витяг з наказу про звільнення, з яким позивач відмовився ознайомлюватись, що підтверджується актом про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення від 18.06.2021 року №8746/102-2021 ( а.с.43).

Таким чином, позивач скористався правом на звільнення за власним бажанням з погодженим строком звільнення шляхом подачі рапортів про звільнення від 1 червня 2021 року із зазначенням бажаної дати звільнення, що є поважною причиною для скорочення тримісячного строку для подачі такого рапорту.

За п. «ж» пункту 64 Положення № 144 у разі звільнення за власним бажанням заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Суд наголошує, що служба в поліції є добровільною і може бути припинена за власним бажанням поліцейського за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону за наявності поважних причин. До закінчення визначеного у пункті 68 Положення № 114 строку служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови зазначення в рапорті дати звільнення і причин неможливості продовження служби та якщо між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється.

Правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом в постанові від 05.02.2020 року у справі № 819/744/16.

Таким чином, спірний наказ про звільнення принйято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Решта вимог також не підлягає задоволенню, оскільки є похідними.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 200/10631/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- залишити без змін.

Повний текст постанови складений 7 грудня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова