Справа № 240/14777/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010203
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Відділу поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі відповідач 1, Відділ поліції №1) та Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі відповідач 2, ГУ НП в Житомирській області) про визнання неправомірними дій, пов`язаних зі складанням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та внесення такої інформації в базу даних системи Інформаційний портал Національної поліції України «Адмінпрактика» та зобов`язання виключити таку інформацію.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що працівниками поліції відносно нього у 2017 році складено адміністративний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак, такий протокол до суду не надходив та судом не розглядався. Посилаючись на відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, а також на те, що наявність в системі Інформаційний портал Національної поліції України «Адмінпрактика» інформації про позивача, як про правопорушника, при перевірці водійського посвідчення, отримання нового водійського посвідчення має наслідком певні незручності та непорозуміння, уважає, що така інформація має бути виключена.
Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
03 листопада 2022 року до суду надійшов відзив, у якому Головне управління Національної поліції в Житомирській області, яке діє також в інтересах Відділку поліції №1, просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що Відділ поліції №1 не може виступати відповідачем у справі, оскільки є територіальним (відокремленим) підрозділом ГУ НП в Житомирській області, який не має процесуальної дієздатності та не є окремим суб`єктом цивільних правовідносин, оскільки не має статусу юридичної особи, самостійних рахунків у банках, тощо. Зауважує, що поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України. Згідно інформації з Управління превенційної діяльності Національної поліції в Житомирській області 12 лютого 2017 року відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення. У подальшому зазначені відомості були внесені до Інформаційного порталу Національної поліції (далі ІПНП) «Адмінпрактика». Відтак, внесення відомостей щодо позивача до ІПНП «Адмінпрактика» відбулося на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, ураховуючи, що подія мала місце у 2017 році та матеріали справи скеровані до суду, ГУ НП в Житомирській області не має підстав для зміни відомостей стосовно позивача. Додатково акцентує увагу, що норми Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» не передбачають можливості підрозділам поліції самостійно виключати інформацію з ІПНП «Адмінпрактика». Також зазначає, що ГУ НП в Житомирській області не має повноважень щодо видалення відомостей з ІПНП, оскільки власником системи є Національна поліція України, а адміністратором системи уповноважений структурний підрозділ апарату центрального органу управління Національної поліції України. Натомість відповідачі наділені функціями користувачів, а тому ГУ НП в Житомирській області здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, шляхом накопичення баз даних, визначених Законом України «Про Національну поліцію».
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що 12 лютого 2017 року в с. Яжберень по вулиці Лісовій, поблизу будинку 44, Народицького району Житомирської області працівниками патрульної поліції виявлено ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Voikswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що стало підставою для складання адміністративного протоколу серії БР №183904 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зазначені відомості 12 лютого 2017 року внесені до ІПНП «Адмінпрактика» працівником відділу забезпечення безпеки дорожнього руху Управління превенційної діяльності ГУ НП в Житомирській області.
13 лютого 2017 року за вих. №97 відповідно до вимог статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначені адміністративні матеріали направлені до Овруцького районного суду Житомирської області.
Згідно довідки Овруцького районного суду Житомирської області від 07 червня 2022 року адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 до суду не надходили та судом не розглядалися.
З метою вилучення інформації з ІПНП «Адмінпрактика» позивач звернувся до Відділу поліції №1.
Листом від 15 червня 2022 року відповідач 1 повідомив, що Положення про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» не передбачає механізм видалення інформації з системи ІПНП «Адмінпрактика» за зверненням громадян.
Уважаючи таку бездіяльність протиправною, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №580-VIII).
Повноваження поліції у сфері інформаційно-аналітичного забезпечення закріплені у статті 25 цього Закону.
Згідно названої правової норми поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.
Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності:
1) формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України;
2) користується базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади;
3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу;
4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.
Поліція може створювати власні бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу, а також міжвідомчі інформаційно-аналітичні системи, необхідні для виконання покладених на неї повноважень.
Діяльність поліції, пов`язана із захистом і обробкою персональних даних, здійснюється на підставах, визначених Конституцію України, Законом України «Про захист персональних даних», іншими законами України.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України №580-VIII поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.
Згідно з пунктом 2 розділу І цього Положення інформаційно-телекомунікаційна система «Інформаційний портал Національної поліції України» сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Система ІПНП є складовою частиною єдиної інформаційної системи МВС.
Відповідно до пункту 1 розділу ІII Положення №676 інформаційними ресурсами системи ІПНП є інформація, що утворена в процесі діяльності поліції та використовується для формування:
- тимчасових наборів даних, що створюються в процесі діяльності поліції та використовуються для наповнення та підтримки в актуальному стані баз (банків) даних, які входять до ЄІС МВС та визначені статтею 26 Закону України №580-VIII;
- баз даних у сфері управлінських відносин, необхідних для виконання покладених на поліцію повноважень;
- баз даних, необхідних для забезпечення щоденної діяльності поліції, у сфері трудових відносин, фінансового забезпечення, документообігу.
Пунктом 4 цього розділу визначено, що порядок формування та використання інформаційних ресурсів системи ІПНП регулюється окремими нормативно-правовими актами із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI та інших актів законодавства у сфері захисту персональних даних.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV Положення №676 розпорядником системи ІПНП є Національна поліція України.
Згідно з пунктом 3 цього розділу користувачами системи ІПНП є посадові особи органів (підрозділів) поліції, яким в установленому порядку надано право доступу до інформації в цій системі.
Відповідно до пункті 1, 2 розділу II цієї Інструкції автоматизований облік адміністративних правопорушень здійснюється в інтегрованій інформаційно-пошуковій системі на підставі протоколів (постанов), складених (винесених) уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції.
Відомості про виявлене адміністративне правопорушення вносяться до електронної картки про адміністративне правопорушення, наведеної в додатку до цієї Інструкції.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірними дій щодо внесення інформації в базу даних системи ІПНП «Адмінпрактика» про складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП від 12 лютого 2017 року.
Жодних доводів щодо протиправності дій пов`язаних зі складанням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позовна заява не містить.
Ураховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б підтверджували протиправність таких дій, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні такої позовної вимоги.
Тим часом, пунктом 9 розділу II Інструкції №595 передбачено, що знімаються з автоматизованого обліку адміністративні правопорушення стосовно осіб, щодо яких було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення, у разі закриття провадження відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
Зняття з обліку адміністративних правопорушень, вчинених особами, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за їх вчинення, а також яких звільнено від адміністративної відповідальності за іншими підставами, здійснюється у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення або якщо після закінчення строків особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, згідно зі статтями 38, 39 КУпАП.
Отже, вищенаведеними нормами не передбачено можливості та механізму виключення інформації з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Національної поліції України.
У той же час, передбачено обов`язок уповноваженого органу вносити відомості за наслідком розгляду справ про звільнення особи від відповідальності в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, спливом строків, після закінчення яких особа вважається такою, що не піддана адміністративному стягненню, а також обов`язок уповноваженого органу знімати з автоматизованого обліку адміністративні правопорушення стосовно осіб, щодо яких було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення, у разі закриття провадження відповідно до статті 247 КУпАП.
Судовим розглядом установлено, що підставою внесення до інтегрованої інформаційно-пошукової системи Національної поліції України відомостей щодо ОСОБА_1 є наявність інформації про складання 12 лютого 2017 року протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Згідно наданої позивачем довідки Овруцького районного суду Житомирської області від 07 червня 2022 року адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 до суду не надходили та судом не розглядалися.
Таким чином, у ході розгляду справи не встановлено та відповідачами не надано доказів стосовно обґрунтованості перебування у інтегрованій інформаційно-пошуковій системі Національної поліції України відомостей щодо позивача на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2017 року, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, з огляду спливу строків, визначених у статті 38 КУпАП для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Так, згідно з підпунктом 40 пункту 4 Положення про національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №877, Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань у межах інформаційно-аналітичної діяльності формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, користується базами (банками) даних МВС та інших державних органів, здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу, а також оброблення персональних даних у межах повноважень, передбачених законом.
У рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Rysovskyy v. Ukraine» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Beyeler v. Italy», «Oneryildiz v. Turkey», «Megadat.com S.r.l. v. Moldova», «Moskal v. Poland»). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Lelas v. Croatia» і «Toscuta and Others v. Romania») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають особисті інтереси («Oneryildiz v. Turkey», та «Beyeler v. Italy»).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Lelas v. Croatia»).
У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 2 названого Кодексу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі Конвенція), відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Так, у ході судового розгляду не встановлено обґрунтованих підстав знаходження у інтегрованій інформаційно-пошуковій системі Національної поліції України інформації щодо позивача згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2017 року.
У той же час, суд уважає помилковими доводи відповідача стосовно того, що наявність інформації у базі даних жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача, оскільки інтегрована інформаційно-пошукова система Національної поліції України входить до єдиної інформаційної системи МВС та використовується органами МВС та іншими державними органами у процесі роботи, у тому числі при здійсненні інформаційно-пошукової та інформаційно-аналітичної роботи, оброблення персональних даних.
Таким чином, з метою відновлення прав позивача та застосовуючи принцип «належного урядування», суд уважає обґрунтованими вимоги позивача у наведеній частині та необхідності зобов`язання ГУ НП в Житомирській області видалити з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Національної поліції України інформацію про наявність щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП від 12 лютого 2017 року.
При цьому, посилання відповідача на відсутність, передбаченого законодавством порядку вилучення із інтегрованої інформаційно-пошукової системи даних, як на підставу відмову у такому вилученні, суд уважає необґрунтованими, оскільки зазначене твердження суперечить принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, що означає забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються Державою.
Цей принцип не дозволяє Державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян.
Аналогічний висновок викладений у постановах Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі №440/713/20 та Першого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі №425/2133/20.
Беручи до уваги часткове задоволення позову та приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача належить стягнути понесені нею судові витрати у сумі 496,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язання Головне управління Національної поліції в Житомирській області видалити з інтегрованої інформаційно-пошукової системи «Інформаційний портал Національної поліції України» інформацію про наявність щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 12 лютого 2017 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_2 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис