Справа № 380/978/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/978/22 пров. № А/857/10961/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року (суддя Сакалош В.М., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №380/978/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виплаті позивачу пенсії у максимальному розмірі, визначеному десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а також у відмові здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі поданої довідки від 20.09.2021 №С/6244; 2) зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням 90% сум грошового забезпечення із врахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно поданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 20.09.2021 №С/6244 та виплачувати її в подальшому без обмеження максимальним розміром. Стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. за надання правової допомоги.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у виплаті ОСОБА_1 пенсії у максимальному розмірі визначеному десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а також у відмові здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі поданої довідки від 20.09.2021 №С/6244. Зобов`язано відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням 90% сум грошового забезпечення із врахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно поданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 20.09.2021 №С/6244 та виплачувати її в подальшому без обмеження максимальним розміром. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповністю досліджені та неналежним чином з`ясовані всі обставини справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що на виконання пункту 1 Постанови №103 здійснено перерахунок пенсії позивача з грошового забезпечення, визначеного відповідно до Постанови №704 на підставі довідки від 16.03.2018, скерованої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виплата пенсії здійснювалась з урахуванням вимог статті 63 Закону-2262. Згідно із статтею 13 Закону-2262 максимальний розмір пенсії за вислугу років, обчислений за нормами цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до І категорії, - 100 %, до II категорії - 95 %. Наголошує скаржник, що Головне управління ПФУ у Львівській області при проведенні перерахунку та виплаті пенсії позивачу не мало правових підстав для не врахування та не застосування до спірних правовідносин положення норм частини четвертої статті 63 Закону-2262, в частині наданого Уряду права встановлювати такі умови порядку виплати пенсії, зокрема як передбачено Постановою-103, та у інший спосіб здійснювати таку виплату перерахованої пенсії. Щодо визнання судовим рішенням протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103 "автоматичне" відновлення судом норм правового акта також не узгоджується з положеннями Указу Президента «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно - правових актів та набранням ними чинності» від 10.06.1997 № 503/97. Після скасування пунктів 1, 2 Постанови №103, урядом не приймалось рішення щодо перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом-2262, алгоритм дій державних органів щодо здійснення перерахунків не змінювався, як і не приймалось КМУ рішення про зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення. Сама по собі довідка не породжує право позивача на перерахунок. Підставою для перерахунку є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, за цих підстав позивачу вже було з 01.01.2018 проведено належний перерахунок пенсії, а тому у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі спірної довідки. Щодо перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, зазначає скаржник, що з 01.01.2018 відповідно до ч.7 ст.43 Закону-2262 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Оскільки перерахунок пенсії із 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.09.2021 за №С/6244 не проводився, тому вимога щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії «без обмеження максимальним розміром» носить перспективний характер, і заявлена на майбутнє. Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначає скаржник, що дана справа є справою незначної складності, провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи. Також просить врахувати, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено чисельні судові рішення різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами, які приведені у адміністративному позові в інтересах ОСОБА_1 , що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 20.06.2022 в частині задоволення позову та в скасованій частині постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), якому пенсія призначена з 01.07.2011 у розмірі 90% грошового забезпечення (а.с. 12).

Із 01.03.2018 року та із 01.01.2020 року ГУ ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії позивача із розміру 90% грошового забезпечення, згідно постанови КМ України №103 від 21.02.2018 року (а.с. 13, 14).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №1.380.2019.004600 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. Також визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 до 04.09.2019 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області здійснити виплату перерахованої з 01.01.2018 пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 до 04.09.2019, з урахуванням виплачених сум (а.с. 16).

Це рішення суду від 27.02.2020 року набрало законної сили згідно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2020 року про повернення апеляційної скарги.

На виконання цього рішення суду від 27.02.2020 року в справі №1.380.2019.004600 ГУ ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії позивача із розміру 90% грошового забезпечення, із 01.10.2020 року згідно постанови КМ України №103 від 21.02.2018 року, з урахуванням максимального розміру пенсії 17120 грн. (а.с. 15).

Про здійснення такого перерахування пенсії відповідач повідомив позивача листом від 16.03.2021 за №1300-5308-8/24211, із зазначенням, що загальний розмір пенсійної виплати позивача з 01.10.2020 становить 17120 грн. (а.с. 18).

Також судом встановлено, що 20.09.2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 видано ОСОБА_1 довідку №С/6244 про розмір грошового забезпечення, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 з врахуванням правових висновків Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19 за нормами, чинними станом на 05.03.2019 за посадою начальник Західного територіального управління пожежної безпеки, в яку включено наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад (54 т.р.) 9300,00 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням полковник 1480,00 грн; надбавка за вислугу років (50%) ПО+ОВЗ - 5390,00 грн; надбавка за особливості проходження служби (65,0%) ПО+ОВЗ+НВР 10510,50 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) ПО 1395,00 грн; премія (35%) ПО 3255,00 грн.. Всього 31330,50 грн.. Вказану довідку видано на заяву ОСОБА_1 від 31.08.2021 року, та направлено до Головного управління ПФУ у Львівській області супровідним листом від 30.09.2021р. (а.с. 19, 20).

10.11.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про надання інформації чи здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.09.2021 №С/6244 та чи враховувалась при перерахунку пенсії вислуга років в розмірі не 70%, а 90% від суми грошового забезпечення (а.с. 21).

Головне управління ПФУ у Львівській області листом від 08.12.2021 за №18240-17421-Є-52/8-1300/21 надало відповідь на заяву ОСОБА_1 від 10.11.2021 щодо перерахунку пенсії, яким повідомило, що на виконання Постанови КМУ №103 з 01.01.2018 здійснено перерахунок пенсій призначених згідно із Законом-2262 до 01.03.2018 з оновленого грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» станом на 01.03.2018. Після визнання протиправними та скасування рішенням суду пунктів 1, 2 Постанови №103, якими було передбачено проведення перерахунку пенсій відповідно до Постанови № 704, інших рішень Уряду про умови та порядок проведення перерахунку пенсії не приймалося. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №1.380.2019.004600 Головним управлінням виконано. Здійснено перерахунок пенсії заявника з 01.01.2018 в розмірі 90% сум грошового забезпечення, та проведено перерахунок пенсії з урахуванням 100% суми підвищення з 05.03.2019 по 04.09.2019. Водночас зазначено, що рішенням суду від 27.02.2020 у справі №1.380.2019.004600 не зобов`язано здійснити перерахунок пенсії відповідно до довідки від 20.09.2021 №С/6244 з оновленого грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019 відповідно до Постанови №704, виходячи з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення. Отже, підстави для проведення перерахунку та виплати пенсії, відсутні (а.с. 22).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся із цим позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача виникли законні підстави для перерахунку пенсії згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, з урахуванням розміру грошового забезпечення, зазначеного у спірній довідці. Відтак, суд дійшов висновку, що відмова відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/6244 від 20.09.2021 року не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно також є обґрунтованими і похідні вимоги про зобов`язання до вчинення певних дій щодо перерахунку та виплати позивачу пенсії у відповідності до вищевказаної довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням вже виплаченої пенсії. Таким чином суд вважав, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправною відмову відповідача щодо нездійснення перерахунку та невиплати пенсії позивачу на підставі вищезазначеної довідки, та як наслідок вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки №С/6244 від 20.09.2021 року та виплату з урахуванням виплачених сум.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо виплати позивачу пенсії у максимальному розмірі визначеному десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та про зобов`язання відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням 90% сум грошового забезпечення та виплачувати її в подальшому без обмеження максимальним розміром. Хоча у цій частині задоволених позовних вимог рішення суду від 20.06.2022 року не містить обгрунтувань.

Відносно понесених стороною позивача судових витрат на правову допомогу, із врахуванням обсягу наданих доказів та їх достатністю з огляду на вимоги КАС України, а також спосіб, який обрано судом для захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції вбачав підстави для відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги адвоката, в сумі 1000 грн..

Суд апеляційної інстанції враховує, що рішення суду першої інстанції від 20.06.2022 року оскаржене в апеляційному порядку відповідачем, з обґрунтуванням своїх доводів в задоволеній частині позовних вимог. В частині відмови у задоволенні решта позовних вимог рішення суду не оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права в частині вирішення позовних вимог до відповідача, у задоволенні яких відмовлено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини у задоволеній частині позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальний Закон, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-ХІІ).

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ з 01.07.2011.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-VI внесено зміни до Закону від 09.04.1992 №2262-XII, а саме доповнено ст.43 новою частиною 7, згідно якої максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI), внесено зміни до Закону №2262-XII, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, а саме ч.7 ст.43 викладено в редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність» та доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн..

Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 п.4 Рішення Конституційного Суду України у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2000 у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України вказав, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016, є втрата чинності з 20.12.2016 норм ч.7 ст.43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Викладене виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч.7 ст.43 Закону від 09.04.1992 №2262-XII така норма «відсутня» (виключена) у тексті Закону.

Згідно з нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, передбачено, що відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, він набрав чинності з 01.01.2017, у ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зазначити, що норми ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» узгоджуються з положеннями ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, яка втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Отже, починаючи із 2017 року ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року»), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17 та від 31.03.2021 у справі №815/3000/17.

За таких обставин, підстави для обмеження пенсії позивачу не відповідають нормативному регулюванню спірних правовідносин.

Крім вказаного, суд апеляційної інстанції зауважує, що Конституційний Суд України в п.7 Рішення від 08.06.2016 №4-рп/2016 висловлював правову позицію, якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені». Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Також Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004).

Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом від 09.04.1992 №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Підсумовуючи викладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ч.7 ст.43 Закону №3668-VI, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати, що положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, який узгоджується із наведеним у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 (справа №400/2085/19), що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Отож, являються обгрунтованими доводи позивача про те, що перерахунок і виплата пенсії повинні проводитись відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб без обмеження її максимальним розміром. Тому, дії органу Пенсійного фонду України щодо обмеження ОСОБА_2 пенсії максимальним розміром є протиправними.

Доводи апелянта (відповідача) в цій частині не спростовують рішення суду першої інстанції від 20.06.2022 року, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром при проведенні її перерахунку і виплати, слід залишити без змін.

Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі поданої довідки від 20.09.2021 №С/6244 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням 90% сум грошового забезпечення із врахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно поданої ІНФОРМАЦІЯ_4 довідки від 20.09.2021 №С/6244, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 43 Закону №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно ч.4 ст.63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частина 18 статті 43 Закону №2262-XII встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008р..

Відповідно до п.1 Порядку №45, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.5 Порядку №45 (у редакції зі змінами, внесеними Постановою №103), під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому, у додатку 2 до Порядку №45 встановлено форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Постановою КМ України від 21.02.2018 №103 прийнято рішення перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018р. відповідно до Постанови №704.

Отже, вказаними нормативно-правовими актами з 24 лютого 2018 року (дата набрання чинності Постанови №103 та внесених нею змін) обмежено складові грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія військовослужбовців.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р. та постановою Верховного Суду від 12.11.2019р., в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Оскільки зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатку 2 Порядку №45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.

При цьому порядок дій, які повинно вчинити, зокрема, ГУ ПФУ у Львівській області у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.

Тобто, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки, сформованої ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.09.2021 №С/6244 діяв Порядок №45, згідно з пунктом 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особу було звільнено із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює відповідний Порядок, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007р. за №135/13402.

Відповідно до пункту 24 наведеного Порядку, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток №5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців у разі зміни розміру їх грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку №45.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

З 1 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Пунктом 2 постанови №704 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою №704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: - надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 Постанови №704); - надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пп.6 п.6 Постанови №704); надбавки за кваліфікацію відсотків посадового окладу (Додаток 15 до Постанови №704). При цьому, п.п. 2 п. 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Отже, з 5 березня 2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення.

При ухваленні даної постанови колегія суддів враховує висновки, висловлені Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного у рішенні від 17 грудня 2019 року (залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року) у зразковій справі №160/8324/19.

Згідно із частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Враховуючи, що до пенсійного органу була подана оновлена довідка, видана ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.09.2021 №С/6244 із передбаченими Постановою №704 складовими, відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку основного розміру його пенсії.

Водночас колегією суддів враховується, що як передбачено частинами другою та третьою статті 51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Матеріалами справи підтверджується, що лише 31.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 заявою про видачу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.

На таку заяву позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 видано ОСОБА_1 довідку №С/6244 від 20.09.2021 року про розмір грошового забезпечення, і таку довідку направлено до Головного управління ПФУ у Львівській області 30.09.2021 (а.с. 19, 20).

Отож, судом не встановлено вини органу Пенсійного фонду України до моменту отримання довідки від 20.09.2021 року та вини ІНФОРМАЦІЯ_3 до моменту отримання заяви від 31.08.2021 року, у спірних правовідносинах щодо здійснення перерахунку пенсії.

Відносно способу захисту порушеного права, колегія суддів враховує, що згідно із ч.2 ст.5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. Метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

Згідно зі ст.6 КАС України та ст.17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.

Крім того, згідно п.70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№29979/04), ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Надаючи об`єктивну оцінку наявності порушеного права, враховуючи, що позивачу протиправно було відмовлено відповідачем у здійсненні перерахунку пенсії на підставі нової довідки №С/6244 від 20.09.2021, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , колегія суддів вважає, що згідно приписів частин 1, 2 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу згідно поданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 20.09.2021 №С/6244 із 01 жовтня 2020 року, без обмеження максимального розміру.

Водночас, що стосується вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії, виходячи з розміру 90% сум грошового забезпечення, то така задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено судом, перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.09.2021 № С/6244 ще не проведено, а отже відповідачем ще не прийнято рішення з приводу застосування відсоткового розміру грошового забезпечення позивача при перерахунку пенсії, що частково підтверджує обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Крім того, вимога позивача про проведення спірного перерахунку пенсії в подальшому задоволенню також не підлягає, оскільки носить перспективний характер, спрямована на майбутнє.

Вирішуючи питання розподілу понесених сторонами судових витрат, з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, колегія суддів вважає, що окружним судом обґрунтовано визначено розмір для відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги адвоката, у сумі 1000 гривень.

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскарженій частині ухвалено рішення з частково неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та сформовано висновки, які частково не відповідають нормам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, що у відповідності до положень статті 317 КАС України є підставою для його часткового скасування та прийняття в цій частині нової постанови суду.

У решта частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, з наведених вище апеляційним судом мотивів.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року в адміністративній справі №380/978/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням 90 % сум грошового забезпечення із врахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно поданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 20.09.2021 №С/6244 та виплачувати її в подальшому без обмеження максимальним розміром, і в цій частині прийняти нову постанову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення згідно поданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 20.09.2021 №С/6244, із 01 жовтня 2020 року, без обмеження максимального розміру, з врахуванням виплачених сум. У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У решта частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року в адміністративній справі №380/978/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин