Справа № 480/5388/22
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2022 року Справа № 480/5388/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.,
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,
представника позивача - Яковлева Є.В.,
представника відповідача - Костилєвої А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5388/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІОРЕЛА" до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІОРЕЛА" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, утвореної на правах відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби України, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України № UА500020/2022/000174/2 від 23.02.2022 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500020/2022/000220 від 23.02.2022.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 22.02.2022 декларантом було подано до Одеської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію № UА500020/2022/005630 для митного оформлення (випуску) товарів. На підтвердження заявленої у митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, позивачем були подані всі необхідні документи. Однак, відповідачем направлено декларанту повідомлення №2026305 про те, що у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості товарів та тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, необхідно надати додаткові документи. На виконання вимог митного органу, позивачем були направлені додаткові документи. Проте, відповідач надіслав декларанту Повідомлення № 2026679, в якому зазначив, що за результатами аналізу наданих декларантом документів, митний орган прийшов до висновку про необхідність коригування митної вартості товарів за резервним методом. На думку позивача, рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, є протиправним, оскільки позивачем надані всі документи, які підтверджують митну вартість товару та не містять розбіжностей щодо числових значень складових митної вартості. Крім того, митний орган, застосовуючи резервний метод, не обгрунтував неможливості застосування попередніх методів, чим порушив вимоги Митного кодексу України (далі по тексту - МК України).
Одеська митниця Державної митної служби України надала суду відзив на позов, у якому зазначає, що під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000174/2 від 23.02.2022, а саме: у наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товарів від 05.10.2021 не зазначено термін його дії, при цьому калькуляція надана від 16.12.2021 станом на листопад, тому виникають сумніви щодо достовірності обох наданих документів; у наданому до митного оформлення коносаменті зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAYD», тобто фрахт сплачено в порту відправлення, проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; надана копія митної декларації країни відправлення не завірена належним чином та надана без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 Митного кодексу України.
На вимогу митного органу позивач не надав належних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Тому відповідачем правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару.
Ухвалою суду від 19.08.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно з ухвалою суду від 08.09.2022 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача Яковлев Є.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача Костилєва А.Д. проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об`єктивно дослідивши всі надані сторонами письмові докази у справі, встановив такі обставини.
12 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІОРЕЛА» (Покупець за контрактом) та Changxing Baite Import and Export CO. LTD (Постачальник за контрактом), було укладено контракт № ВТТІО-2021/1012 за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари в асортименті.
Відповідно до умов контракту поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності із «ІНКОТЕРМС-2010», а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі. Ціна за одиницю товару узгоджується та встановлюється у рахунку - фактурі на кожну окрему партію товару.
22.02.2022 декларантом було подано до Одеської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію № UА500020/2022/005630 для митного оформлення (випуску) товарів, а саме - велосипедних шин.
22.02.2022 Одеською митницею позивачу було направлено повідомлення №2026305 про те, що у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів та тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) у наданому до митного оформлення прайс листі виробника товарів від 05.10.2021 б/н не зазначено термін його дії, при цьому калькуляція надана від 16.12.2021 станом на листопад, тому виникають сумніви щодо достовірності обох наданих документів; 2) у коносаменті зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAYD», тобто фрахт сплачено в порту відправлення, проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) надана копія митної декларації країни відправлення не завірена належним чином та надана без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 МКУ, тому не може розглядатися для підтвердженої заявленої декларантом митної вартості.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги; 7) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.
На виконання вимог митного органу позивачем були надані 10 листів, щодо: не укладання контракту із третіми особами; не здійснення платежів третім особам на користь продавця; щодо не здійснення платежів за комісійні, посередницькі послуги; про не укладання ліцензійних , авторських договорів; оплати за контрактом на умовах відстрочення платежу; надання прайс листа на аналогічні товари; актуальності ціни, зазначеної в прайс листі; включення фрахту до ціни товару.
23.02.2022 відповідач надіслав декларанту повідомлення № 2026679, в якому зазначив, що за результатами аналізу наданих декларантом документів, митний орган прийшов до висновку про необхідність коригування митної вартості товарів. Оскільки відповідно до п.2 статті 58 МК України використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п.3 статті 58 МК України застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 ст. 64 МК України у разі якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МК України, оскільки відповідно до п.2 статті 58 цього Кодексу використані декларантом відомості не підтверджені документально митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) резервним методом.
З урахуванням наведених обставин відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № № UА500020/2022/000174/2 від 23.02.2022.
Вважаючи вказане рішення протиправним, ТОВ "ТІОРЕЛА" звернулося до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного
Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зміст та обсяг повноважень митниць на перевірку правильності визначення платниками податків митної вартості товару в операціях з імпорту до України, а також приводи, способи та порядок реалізації таких повноважень унормовані приписами Митного кодексу України.
Так, згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 МК України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (пп.2, 3 ч.6 ст. 54 МК України).
Системний аналіз вказаних норм Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Відтак, рішення митного органу не може грунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки митного органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення, підставами коригування митної вартості слугувало наступне: "у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів та тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) у наданому до митного оформлення прайс листі виробника товарів від 05.10.2021 №б/н не зазначено термін його дії, при цьому калькуляція надана від 16.12.2021 №BTTIO211216 станом на листопад, виникають сумніви щодо достовірності обох наданих документів; 2) в наданому до митного оформлення коносаменті зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAYD» тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів . 3) Надана копія митної декларації країни відправлення не завірена належним чином та надана без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 МКУ, тому не може розглядатися для підтвердженої заявленої декларантом митної вартості. Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги; 7) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до п.3 ст.53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою оцінюваних товарів; 6) каталоги; 7) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.
23.02.2022 декларантом надіслано 10 листів (жодного з яких не має по суті питання) та повідомлено про відмову надати витребувані додаткові документи таки як: виписки з бухгалтерської документації, переклад українською мовою копії митної декларації країни відправлення (згідно ст.254 МКУ для перевірки та підтвердження відомостей).
Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Оскільки розбіжності не було спростовано, відповідно до п.2 статті 58 у випадку якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п.3 статті 58 застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.
Відповідно до п.4 ст. 57 МКУ було проведено консультацію між декларантом та митним органом з метою визначення основи визначення вартості згідно з положеннями статей 59-60 МКУ. У зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами відповідно до статей 59, 60 МКУ, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані через відсутність інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) за резервним методом.
З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини третьої статті 64 МКУ, та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час, експорту в Україну з тієї ж країни та аналогічним комерційним умовам, є більшим: по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено становить - 2,16 дол. США за кг нетто, (митна декларація № UA100200/2022/128481 від 14.02.2022), ніж заявлено декларантом - 0,3795 дол. США за кг нетто" (а.с.197).
Посилання митного органу на сумніви щодо достовірності наданих позивачем документів у зв`язку з тим, що у наданому до митного оформлення прайс - листі виробника товарів від 05.10.2021 б/н не зазначено термін його дії, при цьому калькуляція надана від 16.12.2021 №BTTIO211216 станом на листопад, як на підставу прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, є необгрунтованим з огляду на наступне.
По - перше, прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Отже, твердження відповідача про обов`язковість у прайс-листі такого реквізиту, як термін його дії, є помилковими.
Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, визначеними у постановах від 02.06.2022 у справі № 460/2674/20 та від 03.02.2021 у справі № 810/4441/16.
По - друге, щодо калькуляції собівартості варто зауважити, що відповідно до ч.4 ст. 63 МК України, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, то подається розрахунок ціни (калькуляція).
Тобто, калькуляція собівартості товару є документом, який передбачає виключно вартісні показники - розрахунок ціни, вона не є обов`язковим документом для визначення митної вартості товару, а подається декларантом на власний розсуд.
Сумніви відповідача щодо достовірності такої калькуляції є необґрунтованими, оскільки вона повністю узгоджується з іншими поданими документами.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 825/735/17 (постанова від 02.07.2020), зазначивши, що калькуляція не є обов`язковим документом для визначення митної вартості товарів, а є допоміжним документом, який надається декларантом на власний розсуд. Калькуляція лише розшифровує вартість товару (понесені витрати на виготовлення, зберігання, адміністративні витрати, тощо).
Стосовно тверджень відповідача про невідповідність поданих документів, оскільки калькуляція № ВТТІО211216 за листопад датована груднем місяцем, а прайс-лист датований жовтнем місяцем, суд не вбачає недостовірності чи невідповідності цих документів.
Так, дата складання калькуляції № ВТТІО211216 від 16.12.2021 цілком логічно може відрізнятися від вказаного у неї періоду виробництва товару, тому що сама по собі калькуляції не повинна містити період її дії, вона лише зазначає, що вказана ціна дійсна щодо товарів, виготовлених у вказаний період, тобто, у даному випадку, за листопад.
Вказана ціна 0,34 USD/PCS у прайс - листі б/н від 05.10.2021 та у калькуляції №ВТТІО211216 від 16.12.2021 за період виробництва (листопад) не втрачала/ втрачає своєї чинності, тому що така ціна складена на підставі норм використання засобів виробництва та робочого часу саме за листопад. Зміна вказаних нормативів у майбутньому жодним чином не може вплинути на ціну вже виробленого товару.
Тому посилання відповідача про можливість впливу на ціну товару віддаленості у часі моменту складання прайс - листа /калькуляції/ та поставки товару, ціну на який визначено калькуляцією № ВТТІО211216 від 16.12.2021 року не має під собою жодного нормативного підґрунтя.
Варто зауважити, що Верховний Суд у постанові від 13.09.2019 року у справі № 820/859/17 зазначив: "З приводу доводів митного органу про те, що станом на час відвантаження товару строк дії калькуляцій закінчився, колегія суддів зазначає, що калькуляції не містять певного визначеного строку дії. Вони поширюються на товар, виготовлений у певний період,... відповідно, і не втрачають чинності після закінчення цих строків. Крім того, сама по собі калькуляція не є документом, за яким здійснюється оплата та поставка товару, адже такими підтверджуючими документами є інвойс та коносамент, а сама калькуляція лише розшифровує вартість товару."
Стосовно твердження відповідача, що до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, суд зазначає наступне.
Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 МК України, серед документів, які підтверджують митну вартість товару також визначено транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Тобто, вказана норма передбачає можливість надання транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, але виключно в тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. У свою чергу, якщо за умовами поставки витрати на транспортування включені у вартість товару, то надання таких документів на законодавчому рівні не передбачається.
В поданому декларантом до митного оформлення коносаменті зазначені умови оплати фрахту "FREIGHT PREPAYD", тобто фрахт сплачено в порту відправлення.
Вказані в коносамент відомості про умови оплати фрахту відповідають укладеному позивачем міжнародному Контракту, пунктом 3 якого визначено, що поставка товару здійснюється у відповідності до "ІНКО ТЕРМ С-2010. Умови поставки визначаються для кожної окремої партії товару і вказуються у рахунку - фактурі.
У свою чергу, рахунок-фактура (інвойс) № BTTIO211216 від 16.12.2021 умовами поставки визначає CFR Oдеса.
Крім того, прайс - лист б/н від 05.10.2021 також містить відомості щодо умов поставки товару, а саме - CFR Одеса.
Згідно з правилами Інкотермс 2010, CFR означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару в названий порт призначення.
У той же час відповідач, з одного боку визнає, що фрахт сплачено в порту відправлення, а з іншого - вказує на необхідність пред`явлення документів, які містять відомості про вартість перевезення, що суперечить частині другій ст.53 МК України.
Суд вважає, що рахунок-фактура № ВTTІО211216 від 16.12.2021 , прайс-лист б/н від 05.10.2021, комерційна пропозиція б/н від 28.09.2021, лист постачальника № BTTIO211216/3 від 16.12.2021 про включення морського перевезення, логістики, вантажно - розвантажувальних робіт до ціни товару та калькуляція собівартості № BTTIO211216 від 16.12.2021 (що включає фрахт), підтверджують звільнення позивача від обов`язку окремої/додаткової сплати вартості перевезення, адже такі витрати вже включені у вартість товару відповідно до умов поставки CFR.
Отже, вартість товару вже включає в себе витрати на транспортування вантажу до пункту призначення, що не потребує додаткового подання документів позивачем, а тому доводи відповідача є помилковими.
Як на підставу коригування митної вартості у оскаржуваному рішенні відповідач посилається на те, що надана декларантом копія митної декларації країни відправлення не завірена належним чином та надана без перекладу на українську мову всупереч ст. 254 МК України, тому не може розглядатися для підтвердженої заявленої декларантом митної вартості.
З такою позицією митного органу неможливо погодитися з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 254 МК України встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тількиу разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Отже, документи, необхідні для здійснення митного контролю/оформлення товарів, повинні подаватися або українською мовою, або мовою митних союзів, або мовою міжнародного спілкування.
Тобто, на законодавчому рівні встановлена альтернатива мови для таких документів, а тому поряд із українською мовою дозволено також використовувати і мову митних союзів, і мову міжнародного спілкування.
У свою чергу, митні органи мають право вимагати переклад державною мовою документів, необхідних для митного контролю/оформлення товарів, але виключно за наявності одночасно двох підстав: такі документи складені мовою, відмінною від мови митних союзів/міжнародного спілкування, та дані, що містяться в таких документах є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
01.01.1988 року прийнято Конвенцію про спрощення формальностей у торгівлі товарами (далі - Конвенція), до якої приєдналася також держава Україна. Ця Конвенція встановлює інструменти для спрощення формальностей у торгівлі товарами між Європейським економічним співтовариством та країн ЄАВТ, зокрема, шляхом запровадження єдиного адміністративного документа (ЄАД), який необхідно використовувати для будь-якої процедури імпорту чи експорту, а також для процедури спільного транзиту, застосовного у торгівлі між Договірними сторонами незалежно від виду та походження товарів (ст. 1 Конвенції).
Статтею 6 Конвенції встановлено, що декларація повинна бути заповнена однією з офіційних мов Договірних сторін, яка є прийнятною для компетентних органів країни, в якій виконують формальності для експорту чи транзиту.
Статтею 18 Конвенції визначено, що вона складена в одному оригінальному примірнику англійською, нідерландською, грецькою, данською, ісландською, іспанською, італійською, німецькою, норвезькою, португальською, фінською, французькою та шведською мовами, при цьому всі тексти є рівноавтентичними, здається на зберігання до архівів Генерального секретаріату Ради Європейських Співтовариств, який надсилає її засвідчену копію кожній Договірній стороні.
З вказаної вище Конвенції вбачається, що однією з офіційних мов цього митного союзу в т.ч. є й англійська мова.
Як уже зазначалося судом, частиною другою ст. 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких митна декларація країни відправлення відсутня.
Стосовно послідовності застосування митним органом методів визначення митної вартості товарів суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.55 МК України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою 58 МК України.
Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
За правилами статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64); Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (частина 2 статті 64).
Виходячи з вищевикладеного Митний кодекс України вказує на те, що у випадку застосування резервного методу митна вартість обов`язково повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:
-обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
-наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
-вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
-обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Верховний Суд у постанові 27.06.2019 (справа №803/667/17) зазначив, що митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за іншим ніж першим методом, має вказати яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, навести порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, оскільки це є вимогами частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Втім, спірне рішення про коригування митної вартості не містить ні належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, ні обґрунтувань числового значення митної вартості товару, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.
Суд звертає увагу на те, що текст рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару не містить жодних відомостей про подібність товарів за поданою декларантом митною декларацією з товарами за митною декларацією від 14.02.2022 №UA100200/2022/128481 та про схожість умов поставки товару.
Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номера митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №804/1755/17.
Посилання відповідача на формальне застосування ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митницею такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.
Враховуючи викладене, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000174/2 від 23.02.202 не відповідає вимогам пунктів 1, 2, 4 ч. 2 ст.55 МК України, оскільки не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності оскаржуваного в даній адміністративній справі рішення про коригування митної вартості товарів.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІОРЕЛА" про визнання протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України № UА500020/2022/000174/2 від 23.02.2022 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500020/2022/000220 від 23.02.2022.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Крім того, враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 6616,40 грн., сплачену позивачем при подачі позову до суду згідно квитанції від 11.08.2022 (а.с. 11).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІОРЕЛА" до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України № UА500020/2022/000174/2 від 23.02.2022 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500020/2022/000220 від 23.02.2022.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.12.2022.

Суддя С.О. Бондар