Справа № 500/1429/22
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 грудня 2022 року

Київ

справа № 500/1429/22

адміністративне провадження № К/990/33265/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Фізичної особи-підпиємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі №500/1429/22 за позовом Фізичної особи-підпиємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2022 до суду надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підпиємця ОСОБА_1 (далі - скаржник), направлена до суду поштою 25.11.2022.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній відсутнє посилання на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Оскільки у касаційній скарзі не викладено підстав для касаційного оскарження судових рішень, така підлягає поверненню.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що доводи касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та наявності різних правових позицій Верховного Суду щодо застосування цієї норми у питанні обов`язковості отримання інформації для призначення перевірки на цій підставі.

Однак, обґрунтування наявності різних правових позицій Верховного Суду щодо застосування норм права обов`язково має бути пов`язане із подібністю правовідносин у справах, чого скаржник не врахував.

Так, у справі, у якій подано касаційну скаргу встановлено, що перевірку призначено на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України з питань наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі, дотримання встановлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюються вимогами ПК України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР), Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР. Податковим повідомленням-рішенням застосовані штрафні санкції у зв`язку із виявленим фактом здійснення позивачем діяльності зі зберігання пального у період до 16.09.2021 без наявності ліцензії (порушення вимог Закону №481/95-ВР). Суди попередніх інстанцій, із посиланням на усталені висновки Верховного Суду зазначили, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Однак, у справі №821/1828/16 перевірку було призначено на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України; у справі № 520/1304/2020 - на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. При цьому, підстави для призначення фактичної перевірки відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України обумовлені обов`язковим отриманням відповідної інформації в силу вимог, наведених у цих пунктах. У справі №821/1828/16 (на відміну від справи №500/1429/22) не було спірним питанням, чи призначено перевірку у зв`язку зі здійсненням контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

У справі №640/21536/19 перевірку призначено на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а під час розгляду справи контролюючий орган доводив, що перевірку призначено у зв`язку з отриманням листа від ДПС України. Не заперечуючи, що лист ДПС України може бути підставою для призначення фактичної перевірки, Верховний Суд у цій справі в постанові від 08.09.2020 погодився з висновком суду першої інстанції, що лист містить загальну інформацію щодо діяльності Товариства, яка не вказує на будь-які порушення законодавства, і не містить посилань на норми права, які, можливо, порушені платником податків. Верховний Суд зазначив, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала інформація про порушення Товариством вимог законодавства. Як у листі, який відповідач визначив як підставу для проведення перевірки, так і у самому наказі про призначення перевірки, податковий орган не конкретизував суть порушення.

У справі №160/7971/19 встановлено, що перевірку призначено на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 19.11.2020 зазначив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували, яке саме порушення допустив позивач, яке могло бути підставою для проведення перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, та не встановили, чи наявні у спірному наказі посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. При цьому при вирішенні цього спору Верховний Суд врахував встановлені судами обставини наявності доповідної записки з переліком суб`єктів господарювання, щодо яких проведено аналіз з питань обігу та оподаткування підакцизних товарів.

У справі №520/12028/18 встановлено, що підставою для проведення перевірки зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а у наказі зазначено, що її метою є здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення контролю розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Верховний Суд у цій справі в постанові від 17.12.2020 зазначив, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України не містить такої підстави для проведення фактичної перевірки як - з метою здійснення контролю "дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами)". Будь-яка інша інформація, зокрема у чому конкретно полягає порушення, яке можливо було допущено позивачем, в наказі відсутня. Тобто, неможливо з оскаржуваного наказу ідентифікувати передбачену ПК України підставу для призначення фактичної перевірки.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підпиємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі №500/1429/22 за позовом Фізичної особи-підпиємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон