Справа № 524/5830/22
Суддя: Гончаренко О. В.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5830/22
Провадження №2-а/524/136/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2022 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Гончаренко О.В.,

секретаря судового засідання Топчій Т.С.,

розглянувши у спрощеному провадженні в місті Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці ДМС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавської митниці ДМС України просить визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці ДМС України від 28.09.2022 року у справі про порушення митних правил № 0040/80600/22, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 295088,82 грн. Зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що він вважав, що діяв правомірно, оскільки подав для розмитнення товар, який перебував на території України у митному режимі переробки на митній території, а під час оформлення товару був чинний закон, який звільняв товар від оподаткування ввізним митом. Тому для митного оформлення була подана декларація із кодом «224» із застосуванням преференції. Також відсутній будь-який умисел в його діях, а відтак відсутні ознаки суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вважає, що адміністративний позов про скасування постанови Полтавської митниці ДМС України від 28.09.2022 року у справі про порушення митних правил № 0040/80600/22 не підлягає задоволенню. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що позивач здійснював митне оформлення товару не з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, тому не був звільнений від оподаткування ввізним митом. За результатами проведення розрахунку митних платежів встановлено, що загальна сума несплачених митних платежів до Держбюджету складала 98362,94 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

21.06.2022 року митним брокером ФОП ОСОБА_1 на

митний пост «Кременчук» Полтавської митниці подано до митного оформлення митну

декларацію № UA806070/2022/003862 було задекларовано товар: «Продукти переробки -

маска медична з текстильного матеріалу поліпропілену у кількості 340735 шт.», код УКТЗЕД , ставка ввізного мита 6,3%.

В графі 40 митної декларації № UA806070/2022/003862 від 21.06.2022 зазначені відомості про митну декларацію по МД «ІМ51ДЕ» №UA806070/2021/000821 від 19.07.2021, за якою сировина для виготовлення вищевказаного товару була поставлена підприємством «VKSTYLEs.r.o.» в адресу підприємства ТОВ "МЕГОТЕКС" на підставі Договору на переробку № 07/07 від 07.07.2021. В подальшому згідно пункту 3 укладеного додатку № 2 до договору № 07/07 сторонами вирішено - продукти переробки реалізуються (передаються) виконавцю на безоплатній основі.

Згідно відомостей графи 14 митної декларації № UA806070/2022/003862 декларантом даного товару є митний брокер ФОП ОСОБА_1 . У відповідності до ч.1 ст.71 Митного кодексу України - декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. У відповідності до пункту 2 Поміщення товарів у митні режими імпорту, реімпорту, переробки на митній території України, тимчасового ввезення, знищення або руйнування, відмови на користь держави та поміщення іноземних товарів у митні режими митного складу, вільної митної зони, безмитної торгівлі, розділу 2 Заповнення граф митних декларацій. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 36 "Преференція" зазначаються цифрові коди податкових пільг відповідно до класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, передбачених законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД та класифікованого в графі 33 МД.

Преференційне застосування податкової пільги по сплаті ввізного мита та податку на додану вартість за кодом 224 згідно Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом, здійснюється на підставі розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» пункту 9-11 Митного кодексу України, а також пункту 69.23, підрозділу 10, розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, зміни до яких внесені Законом України від 24.03.2022 № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період воєнного стану» (далі Закон), та передбачає, що тимчасово, на період з дня набрання чинності цим Законом, але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з звільненням від оподаткування ввізним митом товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу "живого" бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи, крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу.

У період з 01.04.2022 по 21.06.2022 товар згідно митної декларації від 21.06.2022 №UA806070/2022/003862 не ввозився та не пересилався на митну територію України для підприємства ТОВ "МЕГОТЕКС".

На митному посту «Кременчук» Полтавської митниці по митній декларації № UA806070/2022/003862 складено картку відмови № UA806070/2022/000089 від 21.06.2022 року з вимогою подати митну декларацію без застосування преференції за кодом 224 податкових пільг.

Згідно службової записки митного поста «Кременчук» Полтавської митниці від 05.07.2020 № 7.23-2801/309, сума митних платежів, які підлягали б сплаті без застосування преференційного режиму становить 98362,94 грн.

08.07.2022 року відносно митного брокера ФОП ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил № 0040/80600/22 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

Полтавською митницею винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0040/80600/22 про притягнення митного брокера ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, на момент подання митної декларації від 21.06.2022 № UA806070/2022/003862, що складає 295088 гривень 82 копійки.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За приписами ст. 485 МК України правопорушення, передбачене ст. 485 МК України, полягає у заявлені в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митного органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Диспозиція ст. 485 МК України визначає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення характеризується виключно умисною формою вини, оскільки при декларуванні особа має усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено наведеною правовою нормою, полягає у заявленні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; заявленні неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; надання документів, що містять такі відомості; несплата митних платежів у строк, встановлений законом; інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів), відповідно, для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 Митного кодексу України, обов`язковим є доведення як факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, так і наявність прямого умислу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною в постановах: від 06.06.2018 в справі № 607/1866/17, від 06.06.2018 в справі № 607/2391/17, від 06.11.2018 в справі № 607/15295/15-а, від 22.05.2020 в справі № 751/1477/17.

За приписами ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ст. 8 МК України Митні органи України наділені виключними повноваженнями здійснення митної справи, яка, окрім іншого, включає в себе митний контроль та митне оформлення товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Митне оформлення товарів здійснюється митним органом на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема відомості щодо застосування пільг зі сплати митних платежів, суми митних платежів (пп. б), в) п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України).

Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів (ч. 1 ст. 246 МК України)

Митне оформлення полягає у виконанні митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; (п. 23 ст. 4 МК України), тобто у сукупності дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи (п. 29 ст. 4 МК України).

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом. (ч. 2 ст. 246 МК України).

Здійснення митного контролю та виконання митних формальностей є одним з основних завдань, покладених на митні органи України (ст. 544 МК України).

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631

Для виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі здійснює, окрім іншого отримання митних декларацій та їх реєстрацію; визначення переліку митних формальностей, обов`язкових для виконання за митною декларацією, залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України та з урахуванням результатів аналізу ризиків; визначення необхідності участі посадової особи митного органу у виконанні митних формальностей за митною декларацією; призначення посадової особи митного органу для виконання митних формальностей за митною декларацією; та інше (ч. 3 ст. 248 МК України).

Митні формальності виконуються у порядку черговості, і у разі, якщо за результати виконання відповідної митної формальності є позитивними, тобто відомості, внесені декларантом, підтверджені (визнані), посадовою особою вноситься відповідна відмітка та здійснюється виконання подальших митних формальностей (п. 4.7 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа).

З положень ст. 544 МК України слідує, що здійснюючи митну справу, митні органи забезпечують правильне застосування, неухильне дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань митної справи, здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, тощо.

Крім того, відповідно до п. 9-11 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільняються від оподаткування ввізним митом: товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу "живого" бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Згідно із Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України від сплати митних платежів, тимчасово, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільняються від оподаткування ввізним митом: товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу "живого" бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.Код пільги «223».

Суд також звертає увагу, що «Абзац другий статті 485 МК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р(ІІ)/2022 від 15.06.2022 тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.Абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 Кримінального кодексу України від 26.02.2019 (№ 1-р/2019, справа № 1-135/2018) зазначено, що одним з головних елементів принципу верховенства права, закріпленого в частині першій статті 8 Основного Закону України, є юридична визначеність.

Конституційний Суд України наголошував на важливості вимоги визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005).

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді "Верховенство права", схваленій на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25-26 березня 2011 року, зазначила, що одним із неодмінних елементів верховенства права є юридична визначеність (пункт 41); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними (пункт 46).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

У рішеннях Європейського суду у справах "Серков проти України" (заява №39766/05) та "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06) було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Суд зазначив, що можливість таких різних тлумачень одних і тих самих положень законодавства головним чином була спричинена неналежним станом національного законодавства з цього питання.

Відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з такого важливого фіскального питання, яка призводила до його суперечливого тлумачення судом, порушує вимоги Конвенції щодо "якості закону" (п.п. 41, 42 рішення у справі "Серков проти України"), та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56 рішення у справі "Щокін проти України").

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Санді Таймс" проти Сполученого Королівства № 1" (TheSundayTimes v. theUnitedKingdom № 1) від 26 квітня 1979 року зазначив, що "норма не може розглядатися як "право", якщо її не сформульовано достатньо чітко, що дає змогу громадянинові регулювати свою поведінку" (пункт 49).

У рішенні у справі "S.W. проти Сполученого Королівства" (S.W. v. theUnitedKingdom) від 22 листопада 1995 року Європейський суд з прав людини наголосив, що будь-яке правопорушення має бути чітко визначене в законі; такій вимозі відповідає стан, коли особа може знати з формулювання відповідного припису, а за потреби - за допомогою його тлумачення судом, за які дії або бездіяльність її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності (пункт 35).

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначає як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акту, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovaandPine v. theCzechRepublic), пункту 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

Отже, при ухваленні рішення суд приймає до уваги, що позивачем при поданні митної декларації було правильно зазначені всі необхідні відомості щодо товару, який проходив митне оформлення, помилка була допущена лише у визначенні коду товару за преференцією із кодом «224», тобто із звільненням від оподаткування ввізним митом, тобто відсутня така обов`язкова ознака для застосування ст. 485 МК України як мета неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності до положень частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, interalia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом».

Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію.

Далі Європейський суд з прав людини зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». (Рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Розглядаючи справу суд також бере до уваги Рішення Конституційного Суду України 15.06.2022 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 485 Митного кодексу України (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності) абзац другий статті 485 Кодексу визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в контексті створення ним передумов для недопущення надмірного втручання у право власності особи з метою забезпечення справедливого балансу між вимогами публічного інтересу в захисті митних інтересів та митної безпеки України, з одного боку, та захистом права власності особи - з іншого.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідачем вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Оцінивши всі зібрані докази по справі, суд вважає, що притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил відбулося без повного та належного з`ясування всіх обставин справи і встановлення його вини, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову також стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 69, 257, 246, 262, 264-266 485, 491, 494, 495, 489, 531 МК України, ст.ст. 2, 5, 9, 10, 72-78, 90, 139, 141, 241-246, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Постанову в справі про порушення митних правил № 0040/80600/22 від 28.09.2022 року, винесену начальником Полтавської митниці ДМС України Буяльським С.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України - скасувати.

Провадження в справі про порушення митних правил № 0040/80600/22 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці ДМС України (ЄДРПОУ ВП: 43997576, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 28) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір - 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Гончаренко