Справа № 160/14923/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,-
27.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати відмову Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області оформлену листом №1/184зі/103/Лк-2022 від 07.09.2022 року, щодо невиплати грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 05.11.2014 року по 28.02.2021 року, а саме за сім років у кількості 315 діб;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 05.11.2014 року по 28.02.2021 року, а саме за сім років у кількості 315 діб, із розрахунку відповідно до Порядку №100 Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки:
10 795,78 грн. (середньомісячне грошове забезпечення згідно рішення суду) помножити на 76 (місяців з 05.11.2014 по 28.02.2021) = 820 479,28 грн.;
820 479,28 поділити на 1581 (робочий день з 05.11.2014 по 28.02.2021 відповідно до листів Мінсоцполітики 2013-2021) = 518,96 грн. (середня заробітна плата для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки);
518,96 грн. помножити на 315 днів (дні відпустки по 45 діб за 7 років) = 163 472,40 грн.;
у розмірі -163 472,40 гривень.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправною відмовою Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області, яка оформлена листом №1/184зі/103/Лк-2022 від 7.09.2022 року щодо невиплати грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 05.11.2014 року по 28.02.2021 року, а саме за сім років у кількості 315 діб.
21.10.2022 року Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Дніпропетровській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В мотивування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Відповідно до Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Головне управління МВС України в Дніпропетровській області. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1388 скасовані всі штати та скорочені всі посади Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, у тому числі посада заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції. З 05 листопада 2015 року Головне управління МВС України в Дніпропетровській області перебуває у стані припинення. Зокрема позивача повідомлено, що структура та умови виплати грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ були встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ». На теперішній час усі законодавчі та нормативно-правові акти, які регулюють питання структури, розмірів, порядку нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу територіальних органів внутрішніх справ втратили чинність: Закон України «Про міліцію» втратив чинність з 07 листопада 2015 року на підставі Закону України від 07 липня 2015 року №580-УІІІ «Про Національну поліцію»; Постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» втратила чинність з 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами); Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» втратив чинність з 13 грудня 2016 року на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ від 31.10.2016 року № 1131 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністерства внутрішніх справ України». Таким чином, відсутні правові підстави для визначення позивачу складових (видів) грошового забезпечення та їх розміру станом на день його звільнення з органів внутрішніх справ - 01 березня 2021 року, зокрема надання ОСОБА_1 чергових та додаткових відпусток за 2015 - 2021 роки, а також визначити розмір грошової компенсації за дні відпусток у зазначений період неможливо. Так, Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Дніпропетровській області діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Зі змісту наказу ГУМВС від 01.03.2021 № 3 о/с, яким позивача з 01 березня 2021 року звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, вбачається відсутність у нього невикористаних днів відпустки в році звільнення. Наказ ГУМВС від 01.03.2021 № 3 о/с про звільнення ОСОБА_2 є актом індивідуальної дії, на підставі якого фінансовим відділом проводиться виплата коштів, який позивачем не було оскаржено. Окрім того, у період з 05.11.2014 по 28.02.2021 ОСОБА_1 не виконував службові обов`язки та до керівництва ГУМВС України в Дніпропетровській області щодо надання щорічних відпусток не звертався, а тому вважаємо у ГУМВС відсутні правові підстави для виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки згідно законодавства. Позивач у своєму позові посилається на начебто невикористану відпустку за період 2014 - 2021 роки, проте не надав суду доказів про кількість діб щорічної основної та додаткової відпустки, які на його думку він не використав у період з 2014 по 2021 роки та з якого розміру грошового забезпечення ГУМВС повинно проводити розрахунок невикористаної частини відпустки, які, на думку позивача, ГУМВС зобов`язано йому компенсувати. Що стосується посилання позивача на норми КЗпП, які на його думку, необхідно застосовувати у спірних правовідносинах, то висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі № 21-8а15, у якій визначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Проте, питання нарахування та виплати компенсації за невикористану частину відпустки врегульовано спеціальною нормою, яка не потребує додаткового врегулювання, а саме: абзацом 2 пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, встановлено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства. Таким чином спеціальною нормою встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які звільняються мають право на компенсацію за невикористану відпустку тільки за рік, у якому вони були звільнені. Відтак, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, оскільки ГУМВС діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 року зазначена вище справа розподілена та 28.09.2022 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.10.2014 року за №2239 о/с "По особовому складу" полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України (з поставленням на військовий облік) згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України Про очищення влади від 16.09.2014 року №1682-VІІ та пункту 62 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №426 о/с від 04.11.2014 року полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції з 04.11.2014 року було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з постановлення на військовий облік) згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України Про очищення влади від 16.09.2014 року №1682-VІІ та пункту 62 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Вислуга на день звільнення складала: 23 роки 05 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні: 30 років 10 місяців 16 днів.
Невикористана частина відпустки за 2014 рік складала - 18 діб.
Не погодившись з таким звільненням із займаної посади, позивач звернувся до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі № 804/19760/14 було частково задоволено ОСОБА_1 . Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, стягнення коштів за час вимушеного прогулу; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 27 жовтня 2014 року за № 2239 о/с По особовому складу в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції, з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України (з поставленням на військовий облік); визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 04 листопада 2014 року за № 426 о/с По особовому складу в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції, з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України (з поставленням на військовий облік); поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції з 05 листопада 2014 року; стягнено з Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 листопада 2014 року по 28 грудня 2020 року у розмірі 546160,28 грн. з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів; рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць допущено до негайного виконання; в задоволенні решти вимог відмовлено.

На виконання означеного рішення суду наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 8 о/с від 29.12.2020 року "По особовому складу" внесено зміни до наказу, а саме, пункт наказу ГУМВС від 04.11.2014 року № 426 о/с в частині звільнення згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про очищення влади від 16 вересня 2014 року № 1682-VІІ та пункту 62 а Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 (М-006903) заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції з вислугою років на день звільнення, яка складала: 23 роки 05 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні: 30 років 10 місяців 16 днів, на підставі наказу МВС України від 27.10.2014 року №2239 о/с, з 04 листопада 2014 року, скасувати, вважати його працюючим на попередній посаді, з 05 листопада 2014 року.

Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 3 о/с від 01.03.2021 року "По особовому складу" згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України Про Національну поліцію звільнено у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік): за п. 64 г (через скорочення штатів): полковника міліції ОСОБА_1 (М-006903) заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції, з 01 березня 2021 року. Вислуга років на день звільнення складає: 21 рік 07 місяців 09 днів, загальнотрудовий стаж: 29 років 06 місяців 05 днів. Підстава: постанова Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 та наказ МВС України від 06.11.2015 року № 1388.

28.05.2021 року на підставі означеного наказу Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Дніпропетровській області був складений розрахунок вислуги років для призначення пенсії полковника міліції ОСОБА_1 (М-006903) заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції.

Згідно даного розрахунку, з яким був ознайомлений позивач 28.05.2021 року, вислуга років, що дає право на призначення пенсії, станом на 01.03.2021 року становить 29 років 06 місяців 05 днів в календарному обчисленні, а саме, час служби - 21 рік 07 місяців 09 днів, трудовий стаж 07 років, 10 місяців 26 днів, пільговий стаж - 07 років 05 місяців 12 днів.

Крім того, відповідно до довідки № 2047 від 28.12.2020 року, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Дніпропетровській області, середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 після утримання податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (2,6%) та нарахування компенсації податку складає 10515,09 грн. (з розрахунку: 10795,78 грн. - 1619,37 грн. (15% податок на доходи фізичних осіб), 1619,37 грн. (компенсація податку на доходи фізичних осіб), 280,69 грн. (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (2,6%).

Листом від 27.08.2021 року № 33/24-5201 Сектор із соціально - гуманітарних питань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" повернув документи позивача без реалізації, у зв`язку з тим, що рішенням суду у справі № 804/19760/14 не було зобов`язано відповідача зарахувати період вимушеного прогулу до стажу.

Не погодившись з такою бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі №160/16157/21 аміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області щодо незарахування до вислуги років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), часу вимушеного прогулу в період з 05.11.2014 року по 01.03.2021 року та не врахування середньомісячного грошового забезпечення у розмірі 10515,09 грн. (з розрахунку: 10795,78 грн. - 1619,37 грн. (15% податок на доходи фізичних осіб), 1619,37 грн. (компенсація податку на доходи фізичних осіб), 280,69 грн. (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (2,6%).

Зобов`язано Головне управління МВС України в Дніпропетровській області та Державну установу Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), час вимушеного прогулу в період з 05.11.2014 року по 01.03.2021 року та врахувати середньомісячне грошове забезпечення у розмірі 10515,09 грн. (з розрахунку: 10795,78 грн. - 1619,37 грн. (15% податок на доходи фізичних осіб), 1619,37 грн. (компенсація податку на доходи фізичних осіб), 280,69 грн. (єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (2,6%).

Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Державну установу Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області направити заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-А, ) судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 454, 00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" (49005, м. Дніпро, вул. Полігонна, 16 ) судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 454, 00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.06.2022 року апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року в адміністративній справі №160/16157/21 повернуто заявнику.

01.09.2022 року позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області із запитом запит на отримання публічної інформації, в якому просив, у разі нездійснення Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Дніпропетровській області виплат у вигляді компенсації, провести її обчислення та виплату в порядку, встановленому законодавством.

У відповідь на означене звернення, відповідач листом від 09.09.2022 року №1/184зі/103/Лк-2022 повідомив ОСОБА_1 , що відсутні правові підстави для визначення позивачу складових (видів) грошового забезпечення та їх розміру станом на день звільнення з органів внутрішніх справ, та відмовив провести обчислення та виплату грошової компенсації за невикористану мною щорічну оплачувану чергову відпустку за період 2015-2021 роки.

Так, в даному листі йдеться мова про наступне. Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Дніпропетровській області діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Відповідну до абзацу другого пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів У PCP від 29.07.1991 р. №144 (зі змінами), особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується' грошова компенсація відповідно до законодавства. Відповідно до Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Головне управління МВС України в Дніпропетровській області. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1388 скасовані всі штати та скорочені всі посади Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, у тому числі посада заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції. З 05 листопада 2015 року Головне управління МВС України в Дніпропетровській області перебуває у стані припинення. Структура та умови виплати грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ були встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ». На теперішній час усі законодавчі та нормативно - правові акти, які регулюють питання, структури, розмірів, порядку нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу територіальних органів внутрішніх справ втратили чинність: Закон України «Про міліцію» втратив чинність з 07 листопада 2015 року на підставі Закону України від 07 липня 2015 року №580-УІІІ «Про Національну поліцію»; Постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» втратила чинність з 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами); Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» втратив чинність з 13 грудня 2016' року на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ від 31.10.2016 року № 1131 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністерства внутрішніх справ України». Таким чином відсутні правові підстави для визначення позивачу складових (видів) грошового забезпечення та їх розміру станом на день звільнення з органів внутрішніх справ - 01 березня 2021 року. Отже, надання позивачу чергових та додаткових відпусток за 2015 - 2021 роки, а також визначення сум грошової компенсації за дні відпусток за зазначений період неможливо.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 45 Конституції України установлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР.

Частиною першої статті 18 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII (далі - Закон №565-XII, у редакції, чинній станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ) визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначало Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення №114).

Пунктом 56 Положення №114 визначено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Конституційним Судом України у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Таким чином, звернення до суду з даним позовом не обмежується будь-яким строком, а тому позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до приписів пункту 51 Положення №114 тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу, зокрема, менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно.

За рішенням Міністра внутрішніх справ у виняткових випадках можуть надаватися чергові відпустки тривалістю 45 діб особам рядового і начальницького складу, які потребують подовженого відпочинку у зв`язку з особливо складними умовами служби.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначала Інструкція про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин - до 13.12.2016, надалі Інструкція №499.

Відповідно до пункту 1.6 Інструкції №499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. За час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Згідно з приписами пункту 1.18 Інструкції №499 у разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі № 160/10875/19 та від 23 вересня 2021 року по справі №520/12296/2020.

З огляду на не врегулювання положеннями спеціальним нормативно-правовим актом питання компенсації невикористаної частини відпустки особі рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за минулі роки, суд дійшов висновку про застосування при вирішенні спору у цій справі приписів КЗпП України та Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 указаного Закону і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ їй виплачується компенсація за всі невикористані нею дні як основної, так і додаткової відпусток.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачу компенсація за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 05.11.2014 року по 28.02.2021 року не нараховувалась та не виплачувалась.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправною та скасування відмови Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області оформлену листом №1/184зі/103/Лк-2022 від 07.09.2022 року, щодо невиплати грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічної оплачуваної чергової відпустки за період з 05.11.2014 року по 28.02.2021 року та зобов`язання Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 05.11.2014 року по 28.02.2021 року.

При цьому, на думку суду саме Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Дніпропетровській області є належним відповідачем у даній справі, оскільки позивача було звільнено зі служби наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 01.03.2021 року №3 о/с, а тому саме Ліквідаційна комісія цього Управління є стороною спірних правовідносин.

З приводу позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування відмови Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області оформлену листом №1/184зі/103/Лк-2022 від 07.09.2022 року, щодо невиплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічну оплачувану чергову відпустку за сім років у кількості 315 діб та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за сім років у кількості 315 діб у розмірі 163 472,40 грн., суд зазначає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на той факт, що визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати кількість діб та розмір належних позивачу сум до їх нарахування відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність здійсненого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем за весь спірний період ще здійснено не було.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року відповідно до умов статті 15.Ь, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд дійшов висновку, що визначення кількості діб та нарахування конкретної суми грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток належить до повноважень відповідача, які є дискреційними, а отже не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1статті 139 КАС України,при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 понесені витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції від 26.09.2022 року, яка роздрукована з GOVPAY24.

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області оформлену листом №1/184зі/103/Лк-2022 від 07.09.2022 року, щодо невиплати грошової компенсації за невикористану ОСОБА_1 щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 05.11.2014 року по 28.02.2021 року.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну оплачувану чергову відпустку за період з 05.11.2014 року по 28.02.2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник