Справа № 440/18010/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 р. Справа № 440/18010/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Слободянюк Н.І.) від 27.01.2022 року по справі № 440/18010/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №298 від 15 лютого 2021 року щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме: з 10 лютого 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме: з 10 лютого 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що досягнувши 50 років та набувши понад 29 років страхового стажу, в тому числі понад 10 років пільгового стажу роботи із особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №298 від 15 лютого 2021 року відмовлено позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. З вказаним рішенням позивач не погоджується та вважає, що наявний пільговий стаж роботи за Списком №1 підтверджується трудовою книжкою позивача, дипломом, військовим квитком та довідками.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №298 від 15 лютого 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи в Закритому акціонерному товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс» на посадах електрозварника ручної зварки з 01 січня 2010 року по 31 січня 2010 року, з 01 березня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, з 01 грудня 2010 року по 31 липня 2011 року та з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2011 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 10 лютого 2021 року з урахуванням такого стажу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для зарахування частини стажу роботи позивача до пільгового, оскільки він не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо взяття на облік та належної сплати страхових внесків. Також вважає, що рішення суду в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву не є належним способом захисту порушених прав, оскільки повторний розгляд заяви не призведе до поновлення порушеного права позивача в зв`язку з тим, що останній має можливість знов відмовити у задоволенні заяви. На думку позивача, ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме: з 10 лютого 2021 року.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Копії вказаних ухвал разом з апеляційною скаргою доставлено відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується відповідними довідками.

Представнику позивача копії вказаних ухвал отримано засобами поштового зв`язку, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.25-26/, за даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29 червня 1989 року /а.с.58-66/ та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 від 14 лютого 2011 року, /а.с. 67-71/, зокрема, з 28 червня 2004 року прийнятий електрозварником ручної зварки в Закритому акціонерному товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс», з 06 жовтня 2014 року переведений на посаду електрогазозварника (з 27 травня 2015 року перейменовано в Акціонерне товариство «Золотодобувна компанія «Полюс», з 29 травня 2017 року перейменовано в Акціонерне товариство «Полюс Красноярськ»).

Позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Полтавській області із заявою від 10 лютого 2021 року про призначення пенсії за віком /а.с. 52-53/. До вказаної заяви додав, зокрема копії трудової книжки, довідок про підтвердження пільгового стажу роботи.

Рішенням Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №298 від 15 лютого 2021 року /а.с. 54/ відмовлено позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 28 червня 2004 року по 30 червня 2004 року, з 01 серпня 2004 року по 31 серпня 2004 року, з 01 квітня 2005 року по 30 квітня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 січня 2006 року, з 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2007 року, з 01 липня 2007 року по 31 липня 2007 року, з 01 листопада 2007 року по 30 листопада 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 30 квітня 2008 року, з 01 серпня 2008 року по 31 серпня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 січня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 31 травня 2009 року, з 01 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2011 року, оскільки перерахування страхових внесків до Пенсійного фонду на заробітну плату за періоди роботи в АТ «Полюс Красноярськ» (росія) не здійснювалось. Періоди роботи за 2012-2013 роки зараховано до страхового стажу. Аналіз наданих документів показує, що його пільговий стаж роботи за Списком №1 становить 08 років 02 місяці 22 дні згідно пільгової довідки, виданої АТ «Полюс Красноярськ» (з урахуванням періоду роботи за 2012-2013 роки), якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Загальний страховий стаж роботи заявника складає 29 років 0 місяців 08 днів.

Не погоджуючись із правомірністю вказаного рішення, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки трудовою книжкою позивача підтверджуються періоди його роботи з 01 січня 2010 року по 31 січня 2010 року, з 01 березня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, з 01 грудня 2010 року по 31 липня 2011 року та з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2011 року в Закритому акціонерному товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс» на посадах електрозварника ручної зварки, а довідкою АТ «Полюс Красноярськ» №000000591 від 13 січня 2020 року - нарахування йому за вказані періоди заробітної плати, то такі періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача. А тому, оскільки під час розгляду заяви позивача про призначення пільгової пенсії відповідачем не враховано до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 01 січня 2010 року по 31 січні 2010 року, з 01 березня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, з 01 грудня 2010 року по 31 липня 2011 року та з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2011 року в Закритому акціонерному товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс» на посадах електрозварника ручної зварки, оскаржуване рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку зарахувати позивачу вказані спірні періоди до пільгового стажу та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 10 лютого 2021 року з урахуванням такого стажу.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3ст. 308 КАС України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разу повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Частиною першою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні положення наведені у пункті а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Зі змісту наведених норм слідує, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є: 1) зайнятість повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та проведення атестації робочих місць; 2) досягнення 50 років; 3) наявність страхового стажу, а саме: не менше 25 років у чоловіків, у тому числі на роботі із особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників не менше 10 років.

При цьому наведеними нормами передбачено можливість призначення пенсії працівникам, які не мають достатнього стажу на роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, а саме: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Як встановлено під час розгляду справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слугував висновок органу пенсійного фонду про відсутність пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, а саме: аналіз наданих документів показав, що його пільговий стаж роботи за Списком №1 становить 08 років 02 місяці 22 дні згідно пільгової довідки, виданої АТ «Полюс Красноярськ» (з урахуванням періоду роботи за 2012-2013 роки), а загальний страховий стаж роботи заявника складає 29 років 0 місяців 08 днів. До страхового (та відповідно пільгового) стажу позивача не зараховано періоди роботи з 28 червня 2004 року по 30 червня 2004 року, з 01 серпня 2004 року по 31 серпня 2004 року, з 01 квітня 2005 року по 30 квітня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 січня 2006 року, з 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2007 року, з 01 липня 2007 року по 31 липня 2007 року, з 01 листопада 2007 року по 30 листопада 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 30 квітня 2008 року, з 01 серпня 2008 року по 31 серпня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 січня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 31 травня 2009 року, з 01 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2011 року, оскільки перерахування страхових внесків до Пенсійного фонду за періоди роботи в АТ «Полюс Красноярськ» (росія) не здійснювалось.

Згідно статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" під поняттям пенсія розуміється щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування")

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка підписана в тому числі Україною та рф, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 вказаної Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14 січня 1993 року, передбачено, що працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Статтею 7 даної Угоди встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Отже, при призначенні пенсії за законодавством України враховується набутий стаж та заробіток (дохід), з якого сплачено відповідну суму страхового внеску.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року /далі Порядок №637/, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).

Із системного аналізу наведених вище положень законодавства, документами, які підтверджують наявність у особи трудового (в тому числі пільгового) стажу, є трудова книжка та/або інші документи (документи, що видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників тощо).

Згідно з записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 29 червня 1989 року /а.с.58-66/ та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 від 14 лютого 2011 року, /а.с. 67-71/, а також згідно довідок АТ «Полюс Красноярськ» №02-19/17 від 12 січня 2021 року /а.с.72-73/ та №02-19/18 від 12 січня 2021 року /а.с.74/ позивач з 28 червня 2004 року працював електрозварником ручної зварки в Закритому акціонерному товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс», з 06 жовтня 2014 року переведений на посаду електрогазозварника (з 27 травня 2015 року перейменовано в Акціонерне товариство «Золотодобувна компанія «Полюс», з 29 травня 2017 року перейменовано в Акціонерне товариство «Полюс Красноярськ»).

Натомість, відповідно до довідок АТ «Полюс Красноярськ» №000000590 від 13 січня 2020 року та №000000591 від 13 січня 2020 року /а.с. 75-76/ слідує, що позивачу у червні 2004 року заробітна плата не нарахована, у серпні 2004 року - не нарахована, у квітні 2004 року - не нарахована, у січні 2006 року - не нарахована, у лютому 2007 року - не нарахована, у липні 2007 року - не нарахована, у листопаді 2007 року - не нарахована, у квітні 2008 року - не нарахована, у серпні 2008 року - не нарахована, у січні 2009 року - не нарахована, у травні 2009 року - не нарахована, у жовтні 2009 року - не нарахована, у січні 2010 року - нарахована, у лютому 2010 року - не нарахована, з березня 2010 року по жовтень 2010 року - нарахована, у листопаді 2010 року - не нарахована, у період з грудня 2010 року по липень 2011 року - нарахована, у серпні 2011 року - не нарахована, у період з вересня 2011 року по грудень 2011 року - нарахована. Нарахування страхових внесків за період до 01 січня 2012 року здійснювалось у відповідності з Законом № 167-ФЗ від 15 грудня 2001 року.

Таким чином, оскільки у періоди з 28 червня 2004 року по 30 червня 2004 року, з 01 серпня 2004 року по 31 серпня 2004 року, з 01 квітня 2005 року по 30 квітня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 січня 2006 року, з 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2007 року, з 01 липня 2007 року по 31 липня 2007 року, з 01 листопада 2007 року по 30 листопада 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 30 квітня 2008 року, з 01 серпня 2008 року по 31 серпня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 січня 2009 року, з 01 травня 2009 року по 31 травня 2009 року, з 01 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2010 року, з 01 листопада 2010 року по 30 листопада 2010 року та з 01 серпня 2011 року по 31 серпня 2011 року позивач не здійснював роботи із особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та відповідно позивачу не нараховувалася та не виплачувалася заробітна плата, з якої обчислюється та перераховується до Пенсійного фонду відповідна сума страхового внеску, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зарахування позивачу до його пільгового стажу роботи за Списком №1 вказаних періодів роботи.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 144/669/17 та від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17, оскільки у вказаних справах підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи було неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків на нараховану заробітну плату, в той час, у даній справі у підприємства - страхувальника обов`язку щодо сплати страхових внесків не виникло у зв`язку із невиконанням позивачем робіт із особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та ненарахуванням йому заробітної плати.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог.

З приводу заявлених позивачем вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Перелік документів, необхідний для призначення пенсії за віком, передбачено пунктом 2.1 Порядку № 22-1, за змістом якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (п.4.2 Порядку № 22-1).

Згідно положень п.4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку № 22-1, пенсія призначається за результатами розгляду і аналізу всіх наданих документів, у разі дотримання особою всіх умов призначення пенсії, зокрема, щодо стажу та пенсійного віку тощо.

Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2,5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав (постанова Верховного Суду від 21.07.2020 року по справі №823/176/17).

Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи керуються тими нормами, які визначає законодавець.

Таким чином, дії суб`єкта владних повноважень щодо прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду звернення є формою активної поведінки, що направлена на реалізацію владних управлінських функції даного суб`єкту.

Оскільки питання призначення/перерахунку позивачу пенсії віднесено до виключної компетенції відповідача та приймаючи до уваги, що відповідачем не було надано належної оцінки документам, наданим позивачем при зверненні із заявою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди його роботи з 01 січня 2010 року по 31 січня 2010 року, з 01 березня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, з 01 грудня 2010 року по 31 липня 2011 року та з 01 вересня 2011 року по 31 грудня 2011 року в Закритому акціонерному товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс» на посадах електрозварника ручної зварки та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 10 лютого 2021 року з урахуванням такого стажу.

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу визначення судом неналежного та неефективного способу захисту порушених прав позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 року по справі №440/18010/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя Н.С. Бартош
Судді А.М. Григоров З.Г. Подобайло