Справа № 160/8929/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 грудня 2022 рокуСправа №160/8929/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Голобутовський Р.З.) перебувала адміністративна справа №160/8929/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

14.11.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у у не підготовці та ненадані до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 року, у відповідності до вимог статей 43і63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 року основного розміру пенсії, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №160/8929/21;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону - виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №160/8929/21, щодо зобов`язання підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 29.01.2020 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 року основного розміру пенсії.

В обґрунтування заяви зазначено, що на даний момент виконання рішення суду не виконано. Довідка про грошове забезпечення позивача станом на 29.01.2020 на виконання рішення суду відповідачем протягом тривалого часу не виготовлена та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не направлена.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 призначено до розгляду заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21 в порядку письмового провадження.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд заяви Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;

2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Оскільки в матеріалах справи наявна офіційна електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 , судове повідомлення відповідача про розгляд заяви здійснено шляхом направлення копії ухвали від 16.11.2022 на електронну адресу відповідача.

Станом на день розгляду заяви до суду відповідачем не надано пояснень стосовно поданої заяви про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21.

Розглядаючи подану позивачем заяву, судом встановлено наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №160/8929/21 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не підготовці та ненадані до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 року основного розміру пенсії;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 29.01.2020 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 року основного розміру пенсії.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року в адміністративній справі №160/8929/21 змінено, шляхом виключення з абзаців 2 та 3 абзаців резолютивної частини рішення слів «(але не менше 50% розмір мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)». В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року в адміністративній справі №160/8929/21 - залишено без змін.

19.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 листом за вих. №7/13664/11 повідомлено позивача, що довідка буде виготовлена на підставі списків, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Позивач в заяві про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21 зазначає, що 18.01.2022 пред`явлено виконавчий лист №160/8929/21 до примусового виконання, виконавче провадження відкрито 10.02.2022, однак відповідних доказів не надає.

Не погоджуючись з невиконанням рішення суду, позивач через представника звернувся до суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Вказаний порядок встановлений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в ч. 1 цієї статті зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульований ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у заяві зазначаються, зокрема, інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження.

Позивач в заяві про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21 зазначає, що 18.01.2022 пред`явлено виконавчий лист №160/8929/21 до примусового виконання, виконавче провадження відкрито 10.02.2022, однак жодних доказів на підтвердження відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем дій щодо перевірки виконання судового рішення не надає.

Аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, можливе за умови перевірки виконання рішення суду під час примусового виконання в органах державної виконавчої служби.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №805/1458/17-а та від 27.06.2019 у справі №807/220/18.

Тобто, при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання, або неналежного виконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.01.2021 у справі № 640/1364/19.

Таким чином, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Таким чином, перевірка виконання рішення суду має здійснюватися органом державної виконавчої служби, яким мають бути вжиті заходи щодо примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №160/8929/21 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №160/8929/21.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення, в тому числі і в примусовому порядку, не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання рішення в примусовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що примусовий порядок виконання рішення ще не завершений, оскільки дії відповідача щодо невиконання рішення мають бути перевірені відповідним органом Державної виконавчої служби, та без надання належної оцінки відповідним органом, суд не може стверджувати, що встановлені законом заходи примусового виконання рішення суду наразі є вичерпаними.

Відтак, станом на день подання позивачем заяви, що розглядається, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату.

З огляду на викладене, заява про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21 є передчасною, а тому в заяві про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень при виконанні рішення суду у справі №160/8929/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя Р.З. Голобутовський