Справа № 460/17612/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2022 року м. Рівне №460/17612/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Безпалов А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської обласної прокуратури
про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Рівненської обласної прокуратури (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення.

Позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної прокуратури щодо затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі №460/6225/20 в частині поновлення на роботі;

- стягнути з Рівненської обласної прокуратури середній заробіток за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі №460/6225/20 про поновлення на роботі в Рівненській обласній прокуратурі з 19.08.2020, за період з 25.05.2021 по 23.11.2021 в розмірі 16241,22грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач невчасно виконав рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, а тому існують правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання зазначеного рішення.

Ухвалою суду від 23.12.2022 позовна заява залишалася без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків. Оскільки недоліки у встановлений судом строк усунуто не було, ухвалою суду від 31.03.2022 позовна заява була повернута позивачу

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 було скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 10.08.2022 позовна заява залишалася без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків.

У встановлений строк позивач допущені недоліки усунув, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 23.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче засідання на 20.10.2022.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки доводи позивача щодо необґрунтованості затримки виконання судового рішення безпідставні.

У підготовчому засіданні 20.10.2022 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 15.11.2022.

У судовому засіданні 15.11.2022 розгляд справи відкладено на 24.11.2022 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

У судовому засіданні 24.11.2022 закінчено судовий розгляд ухваленням рішення.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 його було поновлено на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області або на рівнозначній посаді.

Не зважаючи на законодавчо встановлено вимогу щодо негайного виконання, зазначене рішення суду в частині поновлення на посаді було виконано відповідачем лише 24.11.2021.

Вказав, що така бездіяльність є підставою для притягнення відповідача до відповідальності шляхом стягнення середнього заробітку за період затримки виконання рішення суду.

Звернув увагу на те, що добровільне виконання рішення суду боржником - це законодавчо встановлений обов`язок останнього, який не є похідним від дій особи, яку поновлено на роботі.

Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову та суду пояснив, що процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності, тобто, за наявності волевиявлення особи.

Для цього необхідна заява від особи, яка бажає поновитися на посаді, або факт відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Водночас, позивач з дня винесення судом рішення із заявами щодо поновлення на роботі ні до Рівненської обласної прокуратури, ні до органів державної виконавчої служби для примусового виконання не звертався. Це свідчить про відсутність у позивача бажання щодо поновлення на посаді відповідно до рішення суду.

Отже, Рівненською обласною прокуратурою не допущено порушень прав позивача, а тому відсутні підстави для виплати середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення на роботі.

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Наказом прокурора Рівненської області від 17.08.2020 №781к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Рівненської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" з 19.08.2020.

Вважаючи зазначений наказ протиправним, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі №4606/6225/20 (а.а.с.82-91) позов ОСОБА_1 задоволено повністю, зокрема:

- визнано протиправним та скасовано рішення Третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 15.06.2020 №48 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки";

- визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Рівненської області від 17.08.2020 №781к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 з 19.08.2020 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області або на рівнозначній посаді;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 з Прокуратури Рівненської області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.08.2020 по 24.05.2021 (включно) в сумі 241704,54грн (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику);

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року залишено без змін (а.а.с.92-99).

У зв`язку з невиконанням рішення суду про поновлення на посаді ОСОБА_1 звернувся до керівника Рівненської обласної прокуратури із заявою від 23.11.2021 щодо поновлення на посаді (а.с.79).

Наказом керівника Рівненської обласної прокуратури від 24 листопада 2021 року №1224к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Рівненської області з 19 серпня 2020 року (а.с.80).

Підстава зазначеного наказу: заява ОСОБА_1 від 23.11.2021; постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 у справі №460/6225/20; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі №460/6225/20.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Пунктом 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Правові положення аналогічного змісту містяться також в статті 235 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно із статтею 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, законодавством передбачено обов`язок роботодавця негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає у тому, що таке рішення підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайно з моменту його прийняття.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Наведена правова позиція підтверджується також висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 червня 2020 року у справі №521/1892/18.

З огляду на зазначене, після прийняття Рівненським окружним адміністративним судом рішення від 24 травня 2021 року у справі №460/6225/20 у відповідача, як роботодавця, виник обов`язок добровільно і негайно виконати це рішення в частині поновлення позивача на посаді та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

Доказів негайного поновлення позивача на посаді відповідачем суду не надано.

Відповідач зазначає, що невиконання вказаного рішення зумовлене тим, що позивач не подавав до органів прокуратури заяви про виконання рішення та не звертався до органу виконавчої служби щодо примусового виконання рішення.

З приводу вказаних доводів суд зазначає, що судове рішення про поновлення на посаді підлягає негайному виконанню, яке жодним чином не може залежати від будь-яких обставин, крім непереборних.

Враховуючи встановлені чинним законодавством гарантії обов`язковості виконання судових рішень, затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а та від 05 березня 2020 року у справі №280/360/19.

Суд зауважує, що стаття 236 Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

З огляду на викладене, посилання відповідача на ненадходження заяви від позивача чи виконавчих документів щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, як на підставу невиконання рішення, є необґрунтованими.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 червня 2020 року у справі №816/1895/18 та від 10 травня 2019 року у справі №816/1791/17.

Враховуючи викладене, відповідач не довів належними та допустимими доказами неможливість виконання рішення про поновлення позивача на посаді, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі №460/6225/20, починаючи з 25 травня 2021 року.

Визначаючи суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, яку належить стягнути з відповідача, суд зазначає таке.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100).

За приписами 5 Порядку №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку №100).

Судом встановлено, що затримка виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі №460/6225/20 в частині поновлення позивача на посаді за період з 25 травня 2012 року по 23 листопада 2021 року становить127 робочих днів.

Згідно з довідкою Рівненської обласної прокуратури від 06.10.2022 №21-231, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 1278,86грн.

Таким чином розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення суду за період з 25.05.2012 по 23.11.2021 становить 162415,22грн (127 робочих днів х 1278,86грн).

Поряд з цим, судом встановлено, що у період затримки виконання рішення суду ОСОБА_1 працював у Рівненській обласній прокуратурі, зокрема:

- в період з 28.08.2020 по 12.10.2020 на посаді головного спеціаліста державної служби відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації - накази про призначення від 27.08.2020 №818к та про звільнення від 09.10.2020 №1063к (а.а.с.121-122);

- в період з 26.10.2020 по 08.11.2021 на посаді на посаді головного спеціаліста державної служби відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення - накази про призначення від 23.10.2020 №1101к та про звільнення від 08.11.2021 №1183к (а.а.с.123-124).

Згідно з інформацією Рівненської обласної прокуратури, за період з 25.05.2021 по 08.11.2021 ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату в сумі 156739,89грн, з них, зокрема: 16924,00грн компенсація відпустки, лікарняні - 3592,75грн, 18971,81грн грошова допомога до відпустки.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача в силу положень 236 Кодексу законів про працю України підлягає різниця в заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 45163,89грн (162415,22грн 117251,33грн (156739,89 - 16924,00грн - 3592,75грн - 18971,81грн)).

За правилами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно з ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Подаючи позовну заяву у цій справі, позивач сплатив судовий збір у сумі 1624,15грн згідно з фіскальним чеком від 22.12.2021 та квитанцією від 16.09.2022 (а.а.с.100, 104).

Враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 451,64грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної прокуратури щодо затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі №460/6225/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Рівненської обласної прокуратури різницю в заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 25.05.2021 по 23.11.2021 в сумі 45163 (сорок п`ять тисяч сто шістдесят три) гривні 89 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору в сумі 451 (чотириста п`ятдесят одна) гривня 64 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Рівненська обласна прокуратура (вул.16 Липня, буд.52, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 02910077).

Повне рішення складено 05 грудня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар