Справа № 200/18506/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року справа №200/18506/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року про ззастосування заходів процесуального примусу у справі № 200/18506/21 (головуючий суддя І інстанції Циганенко А.І.), складену в повному обсязі 21 січня 2022 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

13 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 24 листопада 2021 року №56 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18 листопада 2021 року №7760;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи з 28 січня 2010 року по 19 липня 2010 року та з 13 серпня 2010 року по 31 березня 2012 року.

23 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами загального позовного провадження.

23 грудня 2021 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витребувані докази.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у зв`язку з невиконанням вищевказаної ухвали стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в дохід Державного бюджету України штраф за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин в розмірі 7443 (сім тисяч чотириста сорок три) гривні 00 копійок. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в дохід Державного бюджету України штраф за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин в розмірі 7443 (сім тисяч чотириста сорок три) гривні 00 копійок.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначив, що вимоги ухвали про витребування доказів виконано управлінням.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час а місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Згідно з частиною 1 статті 144 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Одним із видів заходів процесуального примусу є штраф (пункт 5 частини 1 статті 145 КАС України).

За приписами пункту 3 частини 1 статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Згідно з частиною 6 статті 149 КАС України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ухвала про витребування доказів від 23 грудня 2021 року отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 31 грудня 2021 року.

06 січня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві направлено на адресу суду лист із поясненнями, що витребувані документи надати не має можливості, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відтак, на думку суду управлінням подані пояснення щодо витребуваних документів, підстав для накаладення штрафу на нього не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Спірна ухвала переглянута лише в межах апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині застосування штрафних санкцій до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання приписів ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 200/18506/21 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 200/18506/21 скасувати в частині накладення штрафних санкцій на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В іншій частині ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 200/18506/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць