Справа № 640/34486/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Акціонерне товариство «Укртранснафта» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року №01;

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року №01;

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року №01.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року № 01, № 01, № 01.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та стосуються зокрема того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені правомірно, оскільки АТ ««Укртранснафта» у 2020 році здійснено придбання пального (без врахування придбаного пального в роздрібній мережі) в кількості 1 294 980,99 л (1294,9 м3), що перевищує визначені підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України граничні обсяги отримання пального в розмірі 1000 м3, та є умовою для визначення місця провадження діяльності зі зберігання пального за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Лебединська, 21, як акцизного складу.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, вказавши на його обґрунтованість та відповідність положенням чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено фактичну перевірку Акціонерного товариства «Укртранснафта» за місцем проведення діяльності за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Лебединська, 21, про що складено Акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів від 31 травня 2021 року №2764/а/18-28-09-01/31570412, яким встановлено:

- відсутність реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального, чим порушено підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України;

- необладнання двох резервуарів для пального рівнемірами-лічильниками пального та відсутність реєстрації зазначених рівнемірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, чим порушено підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України;

- відсутність реєстрації витратоміра-лічильника пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, чим порушено підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України;

- зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії, чим порушено частину першу статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального».

Надалі контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за відсутність реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року № 01 до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1 000 000,00 грн;

- за необладнання двох резервуарів для пального рівнемірами-лічильниками пального та відсутність реєстрації зазначених рівнемірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року №01 до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 40 000,00 грн;

- за відсутність реєстрації витратоміра-лічильника пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року №01 до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 20 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності у позивача порушень вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року № 01, № 01, № 01 є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Так, за відсутність реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального, чим порушено підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року № 01 до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1 000 000,00 грн.

За необладнання двох резервуарів для пального рівнемірами-лічильниками пального та відсутність реєстрації зазначених рівнемірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року № 01 до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 40 000,00 грн.

За відсутність реєстрації витратоміра-лічильника пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року № 01 до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 20 000,00 грн.

Перевіркою встановлено, що АТ «Укртранснафта» зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП, СЕ).

АТ «Укртранснафта» отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, реєстраційний номер 2000292, термін дії з 06.03.2020 до 06.03.2025) адреса місця зберігання: Сумська обл., м. Суми, вул. Лебединська, 21. Загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального 40 000,00 л.

На території місця зберігання пального розташована контейнерна АЗС (КАЗС), яка складається з резервуару типу РГС-25 № 0122-1/18 ємністю 25,0 куб.м для дизельного палива; резервуару типу РГС-15 № 0122-2/18 ємністю 15,0 куб.м для бензину А-92; паливороздавальної колонки типу ПРК Nova-1 КЕД номер № 991, яка має два об`ємних лічильника.

КАЗС використовується АТ «Укртранснафта» для заправки власного автомобільного транспорту.

Оцінюючи твердження апелянта стосовно, що позивач протягом 2020 року придбав пальне в загальній кількості 1 502 276,61 л приведених до температури 15 0С. Постачальниками пального в 2020 році були: АТ «МАКРОХІМ», ДП «Пропан», ПП «ОККО КОНТРАКТ», ТзОВ «ОККО РІТЕЙЛ», ТОВ «БРИСТОН», «ВОГ ТРЕЙД РЕСУРС», ТОВ «ЗІРА-КОНСАЛТ», ТОВ «НАДЕЖДА РІТЕЙЛ 2017», ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», ТОВ «ОККО-СХІД», ТОВ «ПОДІЛЛЯНАФТОЗБУТ», ТОВ «ЮГСИНТЕЗ», колегія суддів вказує, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив такі з посиланням на наявну у справі довідку за підписом генерального директора та бухгалтера підприємства № 19-00/8/5750-21 від 23 листопада 2021 року, і не спростував відповідач, саме у 2020 році з такими контрагентами як: АТ «МАКРОХІМ», ТзОВ «ОККО РІТЕЙЛ», ТОВ «ЗІРА-КОНСАЛТ», ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», ТОВ «ОККО-СХІД», ТОВ «ПОДІЛЛЯНАФТОЗБУТ» господарські відносини у позивача були відсутні і пальне у цих контрагентів позивач не придбавав.

Таким чином, навіть з огляду на цю обставину, не відповідає дійсності придбання позивачем у 2020 році пального саме в кількості 1 502 276,61 л від зазначених в Акті перевірки контрагентів.

Крім того, у ДП «ПРОПАН» позивачем у 2020 році було придбано скраплений газ у кількості 84 кг, а у ТОВ «НАДЕЖДА РІТЕЙЛ 2017» - 420 кг (у матеріалах справи наявні первинні документи - копії рахунків та видаткових накладних) для виконання зварювально-монтажних робіт об`єктів магістральних нафтопроводів, а не паливо.

ТОВ «ЮГСИНТЕЗ» у 2020 році здійснювало постачання позивачу хімреактивів (680 кг етиленгліколя та загалом 33,50 кг вазеліну, дифенілкарбазиду, гексану, лимонної та оцтової кислоти), а не палива.

Вказана обставина також спростовує придбання позивачем у 2020 році пального в загальній кількості 1 502 276,61 л від зазначених в Акті перевірки контрагентів.

Згідно з даними бухгалтерського обліку (реєстру поставок палива, рахунків та видаткових накладних на підтвердження об`ємів поставки палива) позивач у 2020 році придбав пального (дизпалива, моторних бензинів) для власних потреб саме у кількості 996 758 л у ПП «ОККО КОНТРАКТ», «ВОГ ТРЕЙД РЕСУРС», ТОВ «БРИСТОН».

Крім того, придбане позивачем у 2020 році пальне у кількості 285 841 л було залито постачальниками ПП «ОККО КОНТРАКТ» та «ВОГ ТРЕЙД РЕСУРС» безпосередньо до паливних баків морських буксирів: буксиру «Укртранснафта» та буксиру «Львів», що обслуговують морський нафтовий термінал «Південний», що входить до складу Товариства та підтверджується реєстрами поставок палива, рахунками та видатковими накладними.

Згідно з Класифікаційними свідоцтвами № 311-10181-19 та № 311-01329-20 та Специфікацій виробника ГАХК «Черноморский судостроительний завод» кожен з буксирів має паливні баки загальною місткістю по 153,4 куб.м і додаткових ємностей (резервуарів) для зберігання пального немає.

Підпунктом 14.1.6. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

Не є акцизним складом пересувним у відповідності з підпунктом 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 Кодексу: транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки; паливний бак транспортного засобу.

Отже обсяг пального, яким було заправлено паливні баки в буксирах, не можуть бути враховані до обсягу отриманого пального в ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Згідно з положеннями частини першої статті 15 вказаного Закону суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Законом № 391-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку» внесено зміни до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», якими встановлено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, для отримання ліцензії у заяві зазначають виключно призначення про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального.

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що паливні баки буксирів є пересувними ємностями, не мають прив`язки до конкретно визначеного місця (території), паливо в цих ємностях використовується лише для роботи (діяльності) такого буксиру, а відтак не є акцизним складом у розумінні пунктів 14.1.6, 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України і не повинен реєструватися як такий, а отже відсутнє порушення позивачем норм підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

За нормами підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

З зазначених правових норм вбачається, що обов`язок встановлення витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників та їх реєстрація пов`язується виключно з приміщеннями або територіями, які є акцизними складами.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки матеріалами справи не підтверджується придбання позивачем пального у 2020 році з перевищенням 1000 куб.м, то необхідність реєстрації акцизного складу за адресою Сумська обл., м. Суми, вул. Лебединська, 21 - відсутня.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта стосовно того, що позивачем в подальшому було здійснено реєстрацію акцизного складу та відповідних рівнемірів та витратомірів, позаяк зазначені обставини в розумінні ПК України не є підставою для притягнення до відповідальності позивача, який не допускав порушень вимог податкового законодавства та жодним чином не доводить правомірність дій податкового органу в межах спірних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з тим, що відповідачем не доведено наявності у позивача порушень вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 29 червня 2021 року № 01, № 01, № 01 правомірно скасовані судом першої інстанції.

Таким чином, суд попередньої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртранснафта" є обґрунтованими, а тому правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Сумській області - відсутні.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови складено 30.11.2022.