Справа № 260/5183/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/5183/22

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Овсепян Кристини Адіківни, звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, яким просить визнати протиправним та скасувати висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 766/23/02-12 від 07.11.2022 року та зобов`язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання висновку щодо визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 .

У відповідності до ч. 2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя відкриває провадження в адміністративній справі якщо відсутні підстави, в тому числі, для відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії - слід відмовити з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.170 КАС України (позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства), з огляду на наступне.

Пунктом 5 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1-2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (…). Відтак, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин, які за своєю природою є управлінськими.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового чи особистого немайнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового, однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Відповідно до тексту та змісту позовної заяви судом встановлено, що предметом спору є оскарження рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 766/23/02-12 від 07.11.2022 року «Про надання висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому».

Суд констатує, що завданням адміністративного судочинства є вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, які виникають з публічно-правових спорах.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, визначальною ознакою вирішення спорів у порядку адміністративного судочинства є характер правовідносин та порушених прав, свобод та інтересів осіб, які звернулись за їх захистом до суду.

Суд звертає увагу, що у спір у даній справі пов`язаний з реалізацією (відновлення) сімейних прав, зокрема права особи на участь у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею. Відповідачі у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснюють, а є органами, які виконують свої обов`язки з розгляду звернень щодо захисту прав та інтересів осіб у сфері сімейних відносин.

Оскаржений висновок складено відповідним органом опіки та піклування на реалізацію положень Сімейного кодексу України та на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 10.10.2022 року у цивільній справі № 308/9717/22 для вирішення питання судом щодо участі батька у вихованні дитини.

Таким чином, оскаржуваний висновок є доказом у вирішенні спору у справі, що розглядається в порядку цивільного судочинства, а саме у цивільній справі № 308/9717/22.

Суд звертає увагу, що спір про захист сімейного права чи інтересу конкретної фізичної особи не є публічним, а є приватноправовим. При цьому, суб`єкти публічного права можуть бути учасниками сімейних відносин, однак розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства. Суд наголошує, що якщо предметом спору є порушення прав особи наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призводять до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 283/1721/15-а, від 06.11.2019 року у справі № 756/4477/18.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спірні у цій справі правовідносини виникли з приводу реалізації та захисту особистих немайнових прав та інтересів позивача та його дитини, гарантованих Сімейним кодексом України.

Оскільки спірні правовідносини фактично пов`язані із захистом порушеного права на участь у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею, суд приходить до висновку, що хоча позовні вимоги і спрямовані до суб`єктів владних повноважень, проте реалізація цих повноважень направлена на забезпечення немайнових прав позивача та його дитини. Отже, такі вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.04.2020 року у справі № 420/3347/19.

Таким чином, оскільки оскаржений висновок відповідача не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері публічно-владної управлінської діяльності в розумінні наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України, а врегульовує сімейні правовідносини, то даний спір є цивільно-правовим і підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження у справі з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, та суд роз`яснює позивачеві, що даний спір повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства, відповідно до положення ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч.5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом (з тих самих предмета та підстав та до того ж самого відповідача), як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст. 19, п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3 код 04053699) про визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.І. Рейті