Справа № 240/4617/22
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4617/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

05 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (ГУ ПФУ у Житомирській області) в якому просив:

-визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача, часу перебування на інвалідності, яка виникла внаслідок професійного захворювання під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з часу встановлення інвалідності з 14.05.1992 до досягнення ним 60 років є незаконними та протиправними;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити зарахування до страхового стажу позивача, часу перебування на інвалідності, яка виникла внаслідок професійного захворювання під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з часу встановлення інвалідності з 14.05.1992 до досягнення ним 60 років.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт послався на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права, що на думку останнього призвело до неправильного вирішення питання.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1).

Згідно з "Выписка из Акта освидетельствования во ВТЭК" (мовою оригіналу) серії ВТЕ - 16 №097481, ОСОБА_1 , при первинному огляді із 14.05.1992 встановлено ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: загострення латентного перебігу захворювання, що пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Діагноз: ОСОБА_2 .

При повторному огляді 24.04.1996 року, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: профзахворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказана обставина підтверджується копією витягу з акта огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ №161677. Діагноз: Хвороба Верльгофа.

У 2001 році позивачу при повторному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: загострення "латентного перебігу захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказана обставина підтверджується копією витягу з акта огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ №077001. Діагноз: Хвороба Верльгофа.

Згідно витягу з акта огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ №054415, позивачу із 2004 при повторному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: загострення латентного перебігу захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Діагноз: ОСОБА_2 .

При повторному огляді 26.02.2007, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново. Причина інвалідності: загострення латентного перебігу захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Діагноз: ОСОБА_2 .

Із матеріалів пенсійної справи, копії якої містяться в матеріалах справи, із 1992 року позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності.

Так, 04.08.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Житомирській області із заявою в якій просив "врахувати до страхового стажу робіт, під час перебування на інвалідності, яка виникла внаслідок професійного захворювання під час виконання Державних завдань та обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по роботі за списком №1, з часу встановлення інвалідності з 14.05.1992 року, до досягнення 60 років - 14.03.2007, за виключенням періоду роботи під час перебування на інвалідності".

Листом №29294-27288/Г-02/8-0600/21 від 01.09.2021 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило позивача про наступне: роз`яснюємо, що відповідно до ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.03.2003 №1058 (Закон - № 1058) до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою пенсійного віку (додатковий стаж). Однак, дія статті 24 Закону №1058-ІV не поширюється на осіб, у яких розмір пенсії по інвалідності обчислено відповідно до вимог ст. 54 Закону №796-ХІІ. Крім того, роз`яснюємо, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2018 по справі №806/1228/18, зобов`язано здійснити перерахунок та виплачувати Вам пенсію зі збільшенням на вісім відсотків заробітку, як особі, яка має 28 років стажу роботи, відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ, починаючи з 07.09.2017, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до ч. 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Тобто вказана правова норма, передбачає зарахування періоду з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку (у разі, коли особа в цей період не працює), зокрема, для визначення розміру пенсії по інвалідності, однак такий період не може бути врахований при визначені пенсії за віком чи по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Цей період зараховується до страхового стажу лише під час отримання пенсії по інвалідності як додатковий стаж.

При цьому, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а)будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора;

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи;

є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду;

ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;

з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

При збільшенні розміру пенсії за віком за кожний рік роботи (стаття 19) поряд з роботою враховуються також періоди, передбачені пунктами "а" - "ж" цієї статті і статтями 57-61 цього Закону.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачу встановлена група інвалідності та встановлена пенсія в розмірі фактичних збитків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка не пов`язана з професійним захворюванням або нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

При переведенні особи з пенсії по інвалідності на пенсію за віком період з дня встановлення інвалідності до досягнення нею пенсійного віку переглядається з урахуванням набутого відпрацьованого страхового стажу, а час, протягом якого позивач не перебував у трудових відносинах, не буде враховано при призначенні пенсії за віком на загальних підставах.

До страхового стажу при призначенні пенсії за віком зараховується час перебування на інвалідності у випадку, якщо ця інвалідність настала внаслідок професійного захворювання чи внаслідок трудового каліцтва. Крім того, такий період зараховується до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи те, що позивач отримує пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то час перебування його на інвалідності не може бути зарахований до страхового стажу, оскільки такий період, у відповідно до норм ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Проте, позивач до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не звертався.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.