Справа № 380/13030/22
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Морської Г.М. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії ,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач) у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції за період з 01.08.2019 по 27.03.2020; премії з 30.10.2020 по 27.03.2020 та компенсації за невикористану відпустку за березень 2020 року та нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні з роботи сум коштів за період з 28.03.2020 до 27.07.2022;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції за період з 01.08.2019 по 27.03.2020; премії з 30.10.2020 по 27.03.2020 та компенсації за невикористану відпустку за березень 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних при звільненні з роботи сум коштів за період з 28.03.2020 до 27.07.2022, виходячи із його середньоденного грошового забезпечення.

Ухвалою від 23.09.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області та наказом від 27.03.2020 № 92 о/с був звільнений зі служби в поліції. Позивач зазначає, що на виконання рішення суду у справі №380/13553/21 відповідачем винесений наказ, відповідно до якого позивачу за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 встановлено вислугу років для виплати надбавки за стаж служби в поліції 2 роки 05 місяців 13 днів. У зв`язку із зазначеним перерахунком стажу служби позивачу було нараховано надбавку за стаж служби в поліції у розмірі 3027,95 грн. ОСОБА_1 стверджує, що під час проведення перерахунку стажу служби відповідачем не було проведено перерахунок надбавки за специфічні умови проходження служби, премії та компенсації за невикористану відпустку. Крім того, оскільки відповідачем не було проведено повного розрахунку при звільненні позивача в частині виплати надбавки за стаж служби в поліції, чим порушені вимоги статті 116 КЗпП України, то, як стверджує позивач, зважаючи на приписи статті 117 КЗпП, існують підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення по день виплати сум надбавки за стаж служби.

Головне управління Національної поліції у Львівській області надіслало до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з вимогами позивача, з огляду на таке. Рішенням суду від 17.12.2021 у справі №380/13553/21 було зобов`язано ГУНП у Львівській області провести перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 тільки в частині надбавки за стаж служби в поліції. Стверджує, що жодних зобов`язань провести позивачу перерахунок надбавки за специфічні умови проходження служби , премії та компенсації за невикористану відпустку на ГУНП у Львівській області судовим рішенням не покладено, а висновок позивача про те, що перерахунок надбавки за стаж служби в поліції має наслідком збільшення надбавки за особливості проходження служби в поліції, відповідно і щомісячного грошового забезпечення позивача, з якого нараховується премія та компенсація за невикористану відпустку не підкріплюється жодними доказами та нормами законодавства. Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області (по особовому складу) від 27.03.2020 № 92о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Франкського відділу поліції ГУНП, звільнено зі служби в поліції відповідно до підпункту 7 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію.

У зазначеному наказі вказано, що стаж служби в поліції при звільненні становить 01 рік 05 місяців 01 день.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі №380/13553/21, залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 29.06.2022, визнано протиправними дій Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби в поліції періоду військової служби, а саме військової підготовки в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 23.09.2015 по 25.10.2017 із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби, щодо відмови у перерахунку та виплаті надбавки за стаж служби в поліції за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 із врахуванням на момент призначення на службу в поліції періоду військової служби, а саме військової підготовки в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 23.09.2015 по 25.10.2017 із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби, з врахуванням виплачених сум; зобов`язано Головне управління Національної поліції України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період військової служби, а саме військову підготовку в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 23.09.2015 по 25.10.2017 із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 в частині надбавки за стаж служби в поліції.

На виконання зазначено рішення Головним управлінням Національної поліції у Львівській області винесено наказ від 12.07.2022 №353о/с, яким встановлено, ОСОБА_1 за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 з зарахованою військовою службою по справі №380/13553/21 вислугу років для виплати надбавки за стаж служби в поліції станом на 30 жовтня 2018 року 02 роки 05 місяців 13 днів.

Згідно розрахункового листа за липень 2022 року ОСОБА_1 проведено перерахунок та виплату надбавки за вислугу років з жовтня 2018 року по березень 2020 року у сумі 3027,95 грн.

Вважаючи що відповідачем протиправно не проведено перерахунок надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, премії та компенсації за невикористану відпустку, а також вважаючи, що стаття 117 КЗпП України покладає на відповідача обов`язок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон N 580-VIII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону N 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Спір у цій справі виник у зв`язку з незгодою позивача з розрахунком розміру надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, премії та компенсації за невикористані дні відпустки.

У частині, що стосується надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та премії позивач стверджує, що на їх розмір впливає надбавка за стаж служби в поліції. В частині, що стосується грошової компенсації за невикористані дні відпустки, позивач уважає, що її розмір мав обчислюватися виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, розрахунок якого має бути проведений з урахуванням правильного розміру надбавки за стаж служби в поліції.

Суд зазначає, що з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку №260 надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції поліцейським виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Порядку №260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Згідно із абзацом 6 пункту 12 розділу ІІ Порядку №260 нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).

Згідно з частиною першою статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Частиною десятою цієї статті визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що під час обрахунку розміру надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, премії та компенсації за невикористану відпустку враховуються такі основні складові грошового забезпечення військовослужбовця як: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням та надбавка за стаж служби.

Необхідно відмітити, що у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі №380/13553/21 суд зазначив «…Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідачем неправомірно не було зараховано до стажу служби позивача періоду військової служби, а саме військової підготовки в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 23.09.2015 по 25.10.2017 із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби, тому, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період військової служби, а саме військову підготовку в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з 23.09.2015 по 25.10.2017 із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 в частині надбавки за стаж служби в поліції.».

На виконання зазначено рішення відповідачем було проведено перерахунок надбавки за стаж служби в поліції за період з 30.10.2018 по 27.03.2020 з розрахунку стажу служби 02 роки 05 місяців 13 днів.

Отже, з урахуванням наведеного існують підстави для проведення перерахунку і таких видів грошового забезпечення ОСОБА_1 як надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, премії та компенсації за невикористану відпустку, оскільки змінився розмір надбавки за стаж служби, яка є обов`язковою складовою при обрахунку інших надбавок.

Суд зазначає, що відповідачем були допущені неправомірні дії щодо не зарахування певного періоду до стажу служби позивача, що в подальшому спричинило неправильне нарахування надбавки за стаж служби. Дана обставина згідно ч.4 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню, оскільки встановлена та підтверджена у рішенні Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/13553/21.

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки рішенням суду від 17.12.2021 у справі №380/13553/21 на відповідача не було покладено жодних зобов`язань щодо проведення перерахунку інших видів надбавок, відмінних від надбавки за стаж служби, оскільки предметом розгляду в межах даної справи є саме проведення перерахунку інших надбавок з урахуванням надбавки за стаж служби, що є окремим провадженням.

Враховуючи зазначені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції за період з 01.08.2019 по 27.03.2020; премії з 30.10.2020 по 27.03.2020 та компенсації за невикористану відпустку за березень 2020 року та зобов`язання провести такий перерахунок.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні сум коштів за період з 28.03.2020 до 27.07.2022, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 та ч. 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, надбавка за стаж служби є складовою грошового забезпечення, а тому на суму належної суми надбавки розповсюджуються вимоги ст. ст. 116, 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку (виплати компенсації) при звільненні військовослужбовця.

Питання відповідальності за затримання розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб), при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми КЗпП, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відтак, суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними для застосування є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню субсидіарно у тих випадках, коли нормами спеціального законодавства спірні правовідносини не врегульовані.

Оскільки питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців (зокрема, затримку виплати грошового забезпечення, складовою якого є надбавка за стаж служби, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за відпустку, тощо) не врегульовані спеціальним законодавством, то до таких правовідносин слід застосовувати приписи КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача) встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Вказаними нормами на підприємство, установу, організацію покладений обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 у справі № 810/451/17 та від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-ІХ, яким внесені зміни до діючого законодавства про працю.

Так, згідно ст. 117 КЗпП України (чинній на день виплати позивачу індексації грошового забезпечення) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, не має значення чи роботодавець добровільно виплатив заборгованість із заробітної плати чи на виконання рішення суду, у випадку затримки розрахунку при звільненні працівника до роботодавця застосовуються санкції, передбачені ст.117 КЗпП України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові в справі № 810/451/17 зауважила, що за змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Оскільки кошти виплачені позивачу (надійшли на його картковий рахунок) 27.07.2022, то саме вказаний день є днем фактичного розрахунку.

Правила обчислення середнього заробітку для визначення оплати вимушеного прогулу визначені Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Ухвалою від 23.09.2022 суд витребував у відповідача довідку про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 .

До відзиву відповідач додав довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , згідно із якою нараховане грошове забезпечення за лютий 2020 року становить 12041,74 грн, за березень 12041,47 грн. Середньоденна заробітна плата складає 401,39 грн (60 днів/ 24083,48 грн).

Суд встановив, що згідно наказу від 27.03.2020 №92 о/с позивача звільнено зі служби з 31.03.2020.

Відтак, період затримки виплати з 01.04.2020 (наступний день після звільнення) по 26.07.2022 (день, що передує виплаті) складає 846 днів.

Втім, суд відмічає, що з 19.07.2022 діє редакція статті 117 КЗпП України, якою передбачено, що роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

У зв`язку з чим, розмір середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні ОСОБА_1 сум коштів становить 73052,98 грн (401,39 грн х 182 календарні дні (шість місяців).

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц зазначила, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

У зв`язку із цим, враховуючи, що відповідачем порушені строки виплати надбавки за стаж служби у розмірі 3027,95 грн, а розрахований розмір середнього заробітку складає 73054,80 грн, що є непропорційним до розміру невиплаченої суми, то суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При обранні способу зменшення заробітку, суд враховує, що при звільненні позивачу було нараховано 18581,94 грн, проте, з урахуванням виплати надбавки за стаж служби у сумі 3027,95 грн, до виплати належала б сума 21609,89 грн (18581,94 + 3027,95). Тому, частка протиправно невиплачених позивачу коштів становить 14 % (3027,95/21609,89*100%).

Відтак, враховуючи вказані вище Великою Палатою Верховного Суду критерії розрахунку розміру простроченої заборгованості, періоду затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, суд вважає, що до стягнення на користь позивача належить 10227,67 грн (14 % від 73054,80 грн).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо не проведення перерахунку надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції за період з 01.08.2019 по 27.03.2020; премії з 30.10.2020 по 27.03.2020 та компенсації за невикористану відпустку за березень 2020 року та не нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні з роботи сум коштів за період з 28.03.2020 до 27.07.2022, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції за період з 01.08.2019 по 27.03.2020, премії з 30.10.2020 по 27.03.2020 та компенсації за невикористану відпустку за березень 2020 року, у зв`язку із зміною розміру надбавки за стаж служби, перерахованої на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі № 380/13553/21.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (, 79007 м.Львів, пл.Ген.Григоренка, 3) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції за період з 01.08.2019 по 27.03.2020, премії з 30.10.2020 по 27.03.2020 та компенсації за невикористану відпустку за березень 2020 року, у зв`язку із зміною розміру надбавки за стаж служби, перерахованої на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі № 380/13553/21.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки виплати при звільнені надбавки за стаж служби з 01.04.2020 до 27.07.2022.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (, 79007 м.Львів, пл.Ген.Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виплати при звільнені надбавки за стаж служби у сумі 10227 (десять тисяч двісті двадцять сім) грн 67 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (, 79007 м.Львів, пл.Ген.Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Суддя Морська Г.М.