Справа № 480/6247/22
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2022 року Справа № 480/6247/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6247/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 2), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ігнорування звернень, не пропонування підписати контракт добровольця, не виплати належних коштів і не надання статусу добровольця територіальної оборони міста Охтирка;
- зобов`язати Міністерство оборони України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 присвоїти ОСОБА_1 статус добровольця територіальної оборони міста Охтирка, видати відповідне посвідчення виплатити належні кошти.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою вступу добровольцем до територіальної оборони міста Охтирка і дій по відсічі та стримуванню збройної агресії Російської Федерації. В цей же час як боєць територіальної оборони міста Охтирка позивач невідкладно звернувся до військової частини НОМЕР_1 для виконання свого обов`язку та йому видали вогнепальну зброю та набої. Позивачем у військовій частині НОМЕР_1 було отримано повний боєкомплект для виконання бойових завдань. Вівся журнал обліку видачі зброї (АК-74) і амуніції (підсумка, патронів 5,45 мм., гранат). Ці документи були знищені у військовій частині НОМЕР_1 під час авіаційно-ракетного удару Російської Федерації 26.02.2022.
В послідуючому, в кінці лютого 2022 року, в березні, квітні 2022 року позивач виконував обов`язки як боєць територіальної оборони міста Охтирка. Підпорядковувався керівництву ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівником якого є ОСОБА_2 . В якості бійця територіальної оборони міста Охтирка зі зброєю, виданою позивачу, займався виконанням логістичних і бойових завдань керівництва, в тому числі розвозив хліб та інші продукти на об`єкти, зазначені керівництвом (блокпости, дитячі садочки, школи і інше). Ці дії позивач виконував за вказівками, які йому надавав ОСОБА_2 і позивач безпосередньо контактував з посадовими особами центру комплектування ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Крім того, 26.02.2022 під керівництвом і разом з ОСОБА_2 і іншими особами, приймав участь у затриманні озброєних дезертирів в місті Охтирка.
26.02.2022 позивач отримав поранення ноги. Про це інформував керівництво ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10.03.2022 позивач письмово звернувся з рапортом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіцера відділення комплектування ОСОБА_3 , в якому вказав, що доповідає як безпосередньому керівнику, що свої обов`язки виконував добросовісно як доброволець відповідно до Закону «Про основи національного спротиву». Позивач посилався в тому числі на статтю 24 Закону України «Про основи національного спротиву», в якій передбачено, що соціальний і правовий захист військовослужбовців, які беруть участь у заходах підготовки та виконання завдань територіальної оборони, здійснюється згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», просив виплатити всі належні йому згідно Закону України «Про основи національного спротиву» грошові кошти за виконання службових обов`язків та завдань, надати направлення до військового госпіталю. Направлення до госпіталю позивачу було надане.
На переконання позивача, із викладеного видно, що свої обов`язки він не припиняв, а отримавши поранення, звернувся з даним рапортом. Після чого тривалий час лікувався і лікується на даний час.
Позивач зазначає, що відповідей на свій рапорт він не отримав, хоча ІНФОРМАЦІЯ_4 мав відреагувати належним чином, запропонувати позивачу пройти медичну комісію чи укласти контракт добровольця, але цього не зроблено всупереч вимогам закону.
Позивач наголошує, що укласти контракт працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не запропонували, хоча повинні були, так як він виконував службові і логістичні обов`язки. На думку позивача, це є бездіяльністю. Також, позивачу не виплатили належні йому як добровольцю кошти за виконання службових обов`язків, фактично відмовились від нього, коли він отримав поранення.
ОСОБА_1 стверджує, що визвався бути бійцем територіальної оборони для проходження військової служби на особливий період під час мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Проти цього в період після 24.02.2022 не заперечував відповідач.
Порушене право позивача полягає у тому, що зі сторони відповідача є перешкоджання у реалізації права ОСОБА_1 на членство у територіальній обороні, бездіяльність у незапропонуванні підписати контракт добровольця порушує права позивача.
Ухвалою суду від 29.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 16.11.2022 у задоволені заяви представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.
Від Міністерства оборони України у встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не надійшов.
28.11.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що питання укладання контракту з особами, які виявили бажання стати членом добровольчого формування, надання статусу добровольця територіальної оборони міста Охтирка не входять до кола повноважень ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тому, на звернення позивача йому було обґрунтовано відмовлено у їх задоволенні, оскільки це суперечить чинному законодавству України. Крім того, не відповідають дійсності твердження позивача про бездіяльність та ігнорування звернень ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Відповідач діяв правомірно і неодноразово надавав відповіді які не оскаржувались позивачем у встановленому законом порядку. Просив у задоволенні позову відмовити.
05.12.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою суду від 06.12.2022 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України, ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (зв. бік а.с. 6).
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що 10.03.2022 ним було складено та подано рапорт на ім`я офіцера відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Зі змісту копії доданого позивачем до позовної заяви рапорту від 10.03.2022 встановлено, що у ньому ОСОБА_1 вказує про сумлінне виконання ним з 24.02.2022 обов`язків добровольця територіальної оборони міста Охтирка та просить повернути йому вогнепальну зброю, виплатити всі належні йому згідно Закону України «Про основи національного спротиву» грошові кошти за виконання службових обов`язків та завдань, надати направлення до військового госпіталю (а.с. 13-14).
Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ігнорування вимог вищевказаного рапорту, а також щодо надання позивачу пропозиції укласти контракт добровольця, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
Водночас, суд зауважує, що подана позивачем копія рапорту не містить вхідної відмітки ІНФОРМАЦІЯ_1 , а інших доказів отримання відповідачем 2 цього рапорту до позовної заяви не додано.
Ухвалою суду від 28.11.2022 витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- підтверджену доказами інформацію про те, чи надходило до нього та чи реєструвалось ним звернення (рапорт) ОСОБА_1 від 10.03.2022;
- належним чином засвідчену копію відповіді на вказане звернення (у разі, якщо надавалась);
- належним чином засвідчені копії журналів реєстрації вхідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 10.03.2022 по 31.03.2022 (у разі, якщо звернення не надходило).
На виконання ухвали суду від 28.11.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду письмове пояснення, в якому зазначив, що звернення (рапорт) від 10.03.2022 від ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило та не реєструвалось. На підтвердження вищезазначеного надав належним чином засвідчену копію журналу реєстрації вхідних документів ІНФОРМАЦІЯ_5 за період з 03.03.2022 по 31.03.2022 (а.с. 48-52).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Частиною третьою статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до абз. 4 п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_4 є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації на території Охтирського району Сумської області.
Абзацом 3 частини 2 статті 8 Закону України «Про основи національного спротиву» зазначено, що Порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1449 «Про затвердження Положення про добровольчі формування територіальних громад» (далі - Постанова) зазначено, що особа, яка виявила бажання стати членом добровольчого формування, подає заяву на ім`я командира добровольчого формування. У заяві зазначається прізвище та власне ім`я особи, інформація про реєстрацію місця проживання (перебування) особи, інформація про освіту, інформація про місце роботи або вид діяльності, інформація про військово-облікову спеціальність (за наявності), обґрунтування бажання стати членом добровольчого формування.
Згідно пункту 20 Постанови командир добровольчого формування ухвалює рішення про зарахування до членства у добровольчому формуванні протягом семи робочих днів або надає особі обґрунтовану відмову в зарахуванні до членства на підставі критеріїв, визначених пунктами 16 та 17 цього Положення.
Пунктом 21 Постанови зазначено, що контракт добровольця територіальної оборони укладається між командиром добровольчого формування та особою, яка подала заяву щодо членства в добровольчому формуванні. Такі особи укладають контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки. Форма контракту добровольця територіальної оборони затверджується Міноборони.
Відповідно до пункту 22 Постанови Кабінету Міністрів України облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ведеться територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за територіальним принципом.
Зміст позовних вимог, які зазначені в позовній заяві, зводиться фактично до тверджень позивача щодо бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ігнорував звернення та відмовив йому в укладанні контракту з територіальною обороною міста Охтирка у зв`язку з чим позивач вимагає виплатити йому грошові кошти за виконання службових обов`язків.
Не погоджуючись із такими аргументами позивача, суд зауважує, що до повноважень відповідача 2 входить лише ведення військового обліку громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, в той час як безпосередньо питання укладання контракту з особами, які виявили бажання стати членом добровольчого формування, надання статусу добровольця територіальної оборони міста Охтирка належить до повноважень командира добровольчого формування, а не ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки укладати контракт з особами, які виявили бажання стати членом добровольчого формування, надавати статус добровольця територіальної оборони, а тому суд вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не було допущено протиправної бездіяльності стосовно позивача.
Щодо аргументів позивача про ігнорування ІНФОРМАЦІЯ_4 його звернень, суд зазначає наступне.
Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно із статтею 3 даного Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому, пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Порядок звернення громадян передбачений статтею 5 Закон України «Про звернення громадян», відповідно до якої звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Приписами статті 7 Закон України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
У відповідності до статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядається і вирішується у термін не більше одного місяця від дня його надходження. Проте якщо питання у ньому не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо у місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
З аналізу вищенаведених норм законодавства суд доходить висновку, що у органу державної влади виникає обов`язок прийняти та розглянути звернення громадянина, лише в тому випадку, коли таке звернення оформлене належним чином і подане у встановленому порядку.
Обґрунтовуючи своє твердження про ігнорування відповідачем 2 звернень ОСОБА_1 , позивач подав до суду лише копію рапорту на ім`я офіцера відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 10.03.2022, яка не містить відміток про прийняття та реєстрацію рапорту в ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Натомість, із копії журналу реєстрації вхідних документів ІНФОРМАЦІЯ_5 за період з 03.03.2022 по 31.03.2022 судом встановлено, що звернення (рапорт) від 10.03.2022 від ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило та не реєструвалось (а.с. 48-52).
Таким чином, суд доходить висновку, що звернення (рапорт) ОСОБА_1 не було подане у встановленому порядку, а тому у відповідача 2 відсутній обов`язок розглядати таке звернення.
Інших належних доказів звернення до відповідача 2 щодо виконання обов`язків добровольця територіальної оборони позивачем до суду надано не було.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій та рішень, у той час як позивач не навів достатньо обставин на підтвердження позовних вимог, а відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко