Справа № 420/12477/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (Філія ГСЦ МВС), яка полягає у відмові в реєстрації за ОСОБА_1 , як за співвласником, транспортного засобу марки HYUNDAI TUCSON, 2004 р.в., сірого кольору, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , дизель, об`єм двигуна 1991 см3, свідоцтво НОМЕР_2 від 29.06.2022 року;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області (Філія ГСЦ МВС) зареєструвати за ОСОБА_1 , як за співвласником, легковий автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, 2004 р.в., сірого кольору, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , дизель, об`єм двигуна 1991 см3, свідоцтво НОМЕР_2 від 29.06.2022 року, з видачею свідоцтва про реєстрацію із зазначенням відомостей щодо іншого співвласника - ОСОБА_2 , та запису, що вона є співвласником.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.06.2022 року ОСОБА_2 (мамою позивача) на території Республіки Польща було придбано транспортний засіб легковий автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, 2004 pоку, сірого кольору, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , дизель, об`єм двигуна 1991 см3, свідоцтво НОМЕР_2 від 29.06.2022 року.

При цьому транспортний засіб було придбано за спільні грошові кошти в розмірі 12400 польських злотих, з яких 12000 польських злотих належали ОСОБА_1 , а 400 польських злотих - ОСОБА_2 .

30.06.2022 року зазначений транспортний засіб ОСОБА_2 було ввезено на митну територію України та належним чином здійснено митне оформлення, про що оформлено митну декларацію від 30.06.2022 pоку №UA500080/2022/004966.

В подальшому, як вказує позивач, з метою реєстрації зазначеного вище транспортного засобу, він разом з ОСОБА_2 звернувся до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру (ГСЦ) МВС в Одеській області із відповідною заявою. При цьому у заяві, відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів (далі КМ) України №1388 від 07.09.1998 року, позивач та третя особа просили зареєструвати транспортний засіб на ПІБ позивача, а в графі «Особливі відмітки свідоцтва про реєстрацію відомостей щодо іншого співвласника» вказати ОСОБА_2 .

Водночас відповідачем було відмовлено у задоволенні такої заяви, та зазначено про можливість реєстрації транспортного засобу лише на ім`я матері, у зв`язку з тим, що саме її ім`я зазначене в митній декларації №UA500080/2022/004966 в графі «особа, яка відповідальна за фінансове врегулювання».

Разом з тим, позивач не погоджується із зазначеною відмовою відповідача, оскільки вона порушує його право позивача на користування майном, створює перешкоду у користуванні та розпорядженні транспортним засобом з боку суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 03.10.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Одеській області адміністративний позов ОСОБА_1 з додатками, а також ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року про відкриття провадження у справі отримав 04.10.2022 року.

У визначений КАС України п`ятнадцятиденний строк відзив на адміністративний позов відповідачем наданий не був, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзиву не заявлено, будь-яких письмових пояснень щодо неможливості надання відзиву у строк, встановлений судом, не надано.

При цьому в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, а також про можливість вирішення судом справи за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

28.06.2022 року між ОСОБА_2 (як покупцем) та автомобільною компанією «Мото-мар» (Польща) (як продавцем) було укладено договір купівлі транспортного засобу, а саме легковий автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, рік випуску 2004, сірого кольору, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , дизель, об`єм двигуна 1991 см3.

Згідно п.4 Договору продавець передає покупцеві право власності на транспортний засіб за суму, визначену у цьому договору.

Відповідно до даного договору ОСОБА_2 придбала зазначений транспортний засіб за 12400 злотих.

Також в матеріалах адміністративної справи наявний тимчасовий транзитний технічний паспорт на легковий автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , дизель, об`єм двигуна 1991 см3, виданий на ім`я ОСОБА_3 .

30.06.2022 року ОСОБА_2 за допомогою представника ФОП ОСОБА_4 було подано до митного органу митну декларацію №UA500080/2022/004966, в якій задекларовано легковий автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , рік випуску 2004, сірого кольору, дизель, об`єм двигуна 1991 см3.

При цьому у графі 9 митної декларації №UA500080/2022/004966 від 30.06.2022 року «Особа відповідальна за фінансове врегулювання» зазначено ОСОБА_2 .

Також в матеріалах адміністративної справи наявне посвідчення Державної митної служби України про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 02.07.2022 року. Відповідно до розділу посвідчення «Відмітки митниця» вказано, що Одеська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділах МВС України, який відповідно до законодавства України уповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, зазначеного у цьому посвідченні ТЗ на ім`я ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2022 року ОСОБА_2 звернулась до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області із заявою №693224906 щодо державної реєстрації транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки HYUNDAI TUCSON, рік випуску 2004, сірого кольору, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , дизель, об`єм двигуна 1991 см3.

При цьому в матеріалах справи також наявна нотаріальна засвідчена заява ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 20.07.2022 року, адресована Регіональному сервісному центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області, в якій позивач та третя особа вказують, що спірний транспортний засіб був придбаний ними за спільні кошти, та вони є співвласниками. З огляду на зазначене ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просили відповідача зареєструвати легковий автомобіль за позивачем, а в графі «Особливі відмітки» вказати іншого співвласника ОСОБА_2 .

Листом від 26.07.2022 року №31/15/5141-Ч177 Територіальний сервісний центр МВС №5141 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області повідомив ОСОБА_2 , що проведеною перевіркою наданих до заяви документів встановлено, що одержувачем та особою, яка відповідальна за фінансове врегулювання згідно митної декларації №UA500080/2022/004966 від 30.06.2022 року є ОСОБА_2 , в зв`язку з чим державна реєстрація автомобіля повинна проводиться на її ім`я.

Разом з тим, позивач не погоджується із зазначеною відмовою відповідача, оскільки вона порушує його право на користування майном, створює перешкоду у користуванні та розпорядженні транспортним засобом, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що позов не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993року №3353-XII.

Статтею 34 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно частини другої статті 34 Закону №3353-XII державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Відповідно до п. 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року №889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» створено Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків (п.1 Порядку №1388).

Пункт 3 Порядку №1388 передбачає, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до п.6 Порядку №1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг.

Державна реєстрація нових транспортних засобів може проводитися сервісними центрами МВС за участю суб`єктів господарювання, які стоять на обліку в Головному сервісному центрі МВС, здійснюють продаж таких транспортних засобів та уклали з Головним сервісним центром МВС відповідний договір.

Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника робиться запис:

"___________________________________________________________ є співвласником".

(прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) або найменування юридичної особи)

Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для особистого користування більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації в сервісних центрах МВС на строк, визначений відповідним митним органом. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідно до п.8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності);

укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою;

договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

документи, що підтверджують придбання транспортного засобу для необхідності використання його під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних, розвідувальних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до законодавства (крім транспортних засобів, не зареєстрованих у сервісних центрах МВС);

митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу;

акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

рішення про безоплатну передачу конфіскованого майна, винесене комісією, утвореною відповідно до пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 29, ст. 1371);

акт про придбання майна на аукціоні з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність);

договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;

акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України;

договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК).

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 7 ст. 319 ЦК).

У відповідності до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень ч. 1 ст. 366 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК).

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовий аналіз вказаних норм права свідчить про те, що правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, в даному випадку є саме договір купівлі-продажу транспортного засобу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 у справі №278/3640/18 (провадження №61-11481св20), в якій, аналізуючи положення статті 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», суд зазначив: «правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує».

Подібні правові висновки щодо застосування положень статті 34 Закону України «Про дорожній рух» викладено Верховним Судом також у постановах від 13.02.2018 у справі №910/11266/17, від 21.05.2019 у справі №912/1426/18 та від 30.07.2019 у справі №905/1053/18.

Суд зауважує, що позивачем не було надано до суду жодного документу, який би свідчив, що він є власником/співвласником спірного транспортного засобу.

При цьому спільна нотаріальна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 20.07.2022 року, адресована Регіональному сервісному центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області, в якій позивач та третя особа вказують, що спірний транспортний засіб був придбаний ними за спільні кошти, та вони є співвласниками, на думку суду, не є правовстановлюючим документом.

З огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що відповідачем було правомірно відмовлено у реєстрації транспортного засобу на ОСОБА_1 .

Крім того суд звертає увагу, що територіальні сервісні центри МВС здійснюють саме реєстрацію транспортних засобів, а не права власності на них, а тому посилання позивача на те, що відповідач порушив його право на користування майном та створив перешкоду у користуванні та розпорядженні транспортним засобом, не відповідають обставинам справи.

Також суд зауважує, що позивач не позбавлений права звернутись із позовною заявою до суду цивільної юрисдикції для встановлення права власності на транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON, 2004 р.в., сірого кольору, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , дизель, об`єм двигуна 1991 см3.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) (65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.