Справа № 761/732/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/732/22 Суддя першої інстанції: Макаренко І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Голови Громадського об`єднання «Громадська Організація «Гілка Винограда» ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Голови Громадського об`єднання «Громадська Організація «Гілка Винограда» ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Київблагоустрій» про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, визнання протиправним рахунку, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року Голова Громадського об`єднання «Громадська Організація «Гілка Винограда» ОСОБА_1 (далі - Позивач, голова ГО «Гілка Винограда» ОСОБА_1) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Київблагоустрій», в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати рішення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, яке викладено у листі до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради від 25.05.2021 «Про винесення тимчасової споруди (відкотні ворота) по АДРЕСА_1 у перелік на демонтаж»;

- визнати протиправними дії КП «Київблагоустрій» з демонтажу відкотних воріт по АДРЕСА_1 19.11.2021;

- визнати протиправним рахунок № від 21.12.2021 від КП «Київблагоустрій», виданий на ОСОБА_1 «за демонтаж конструкції № огорожа для заїду на територію АДРЕСА_1 » на суму 4460,45 грн;

- зобов`язати КП «Київблагоустрій» згідно п. 4 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» відновити благоустрій по АДРЕСА_1 шляхом встановлення конструкції № (відкотні ворота) на місто їх попереднього розташування, а саме: АДРЕСА_1 . В разі неможливості встановлення відкотних воріт на місце їх посереднього розташування, компенсувати витрати ГО «Гілка Винограда» на виконання та встановлення нових відкотних воріт (за ринковими цінами).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.10.2022 позовну заяву повернуто Позивачу на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України у зв`язку із тим, що особа, яка підписала та подала до суду позовну заяву, належним чином не підтвердила свої повноваження на вчинення таких дій від імені та в інтересах ГО «Гілка Винограда».

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, а справу напрати до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, позовна заява була подана 22.12.2021, без руху судом не залишалася, а оскаржувана ухвала постановлена лише 13.10.2022, тобто з порушенням визначеного ч. 5 ст. 169 КАС України строку, по-друге, повноваження підписанта позовної заяви підтверджуються копією протоколу установчих зборів ГО «Гілка Винограда», що залишено поза увагою судом першої інстанції, по-третє, судом першої інстанції не враховано, що ГО «Гілка Винограда» зареєстровано як громадське формування без статусу юридичної особи, що нівелює можливість посилання на ч. 3 ст. 55 КАС України, по-четверте, матеріали позовної заяви Позивачу не було повернуто, по-п`яте, суд першої інстанції помилково посилався на норми ЦПК України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 18.11.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2022 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, позовну заяву голови ГО «Гілка Винограда» ОСОБА_1 подано та підписано особою, яка не надала належних документів на підтвердження своїх повноважень та наявності права на звернення до суду від імені та в інтересах Громадського об`єднання «Громадська Організація «Гілка Винограда», що є підставою для повернення позовної заяви особі, яка її подала, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Згідно ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Судова колегія зауважує, що правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань регулює Закон України «Про громадські об`єднання» (далі -Закон).

Частиною 1 ст. 1 Закону передбачено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Згідно ч. 5 ст. 1 Закону громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу.

Приписи ч. 1 ст. 9 Закону визначають, що утворення громадського об`єднання здійснюється на установчих зборах його засновників та оформлюється протоколом.

При цьому пунктами 5-7 частини 2 статті 9 Закону визначено, що протокол установчих зборів громадського об`єднання має містити відомості, зокрема, про: рішення про затвердження статуту громадського об`єднання (п. 5); рішення про утворення (обрання) керівника, органів управління громадського об`єднання відповідно до затвердженого статуту (п. 6); рішення про визначення особи (осіб), яка має право представляти громадське об`єднання у правовідносинах з державою та іншими особами і вчиняти дії від імені громадського об`єднання без додаткового уповноваження (далі - особа, уповноважена представляти громадське об`єднання), - для громадського об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність без статусу юридичної особи, якщо утворення (обрання) органів управління не передбачено рішенням про утворення такого об`єднання (п. 7).

Водночас, за правилами ч. 4 ст. 9 Закону у разі утворення громадського об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність без статусу юридичної особи, рішення, передбачені пунктами 5 та 6 частини другої цієї статті, приймаються, якщо наявність статуту та/або утворення (обрання) органів управління передбачено рішенням про утворення такого об`єднання.

Таким чином, нормами Закону передбачено, що громадське об`єднання без статусу юридичної особи може здійснювати свою діяльність і без затвердження статуту та вправі утворювати органи управління у рішенні про утворення такого об`єднання (протоколі).

Із змісту листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.08.2020 №1850, який був доданий до позовної заяви, вбачається, що 27.08.2020 ОСОБА_1 були подані документи для реєстрації ГО «Гілка Винограда» без статусу юридичної особи, за результатом розгляду яких проведено реєстрацію такого громадського об`єднання без статусу юридичної особи, про що 28.08.2020 прийнято відповідне рішення (а.с. 14).

Отже, із змісту наявних у матеріалах справи документів вбачається, що ГО «Гілка Винограда» є належним чином зареєстрованим громадським об`єднанням без статусу юридичної особи.

Орієнтовне коло прав громадського об`єднання (незалежно від наявності чи відсутності статусу юридичної особи) окреслене у ч. 1 ст. 21 Закону, серед яких, зокрема, право звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

У розрізі наведеного колегія суддів зауважує, що частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 4 ст. 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Виходячи із зазначених правових норм, колегія суддів вважає, що громадська організація без статусу юридичної особи має право звертатись із заявами до суду для захисту своїх прав та інтересів, що відповідає принципу, закріпленому у статті 5 КАС України. Крім того, це узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 16.12.1997 у справі «Католицька церква Ла Кане проти Греції», відповідно до §41 якого невизнання за об`єднанням громадян без статусу юридичної особи процесуальної правоздатності шляхом обмеження можливості звернутись до суду за захистом своїх прав є запереченням самої суті права на суд.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №804/5312/17.

Судом першої інстанції не було враховано, що із змісту протоколу установчих зборів громадської організації ГО «Гілка Винограда» від 26.07.2020 вбачається, що головою організації обрано ОСОБА_1 (питання №4 зборів) (а.с. 15-18). Крім того, додатком до вказаного протоколу було визначено керівний орган ГО «Гілка Винограда» - голову, якою є ОСОБА_1 (а.с. 21).

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами Апелянта про те, що повноваження підписанта позовної заяви підтверджуються копією протоколу установчих зборів ГО «Гілка Винограда» від 26.07.2020, і, відповідно, висновок суду першої інстанції про те, що особа, яка підписала та подала до суду позовну заяву, належним чином не підтвердила свої повноваження на вчинення таких дій від імені та в інтересах ГО «Гілка Винограда», не відповідає фактичним обставинам справи.

Судовою колегією враховується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Із змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, дають підстави для висновку, що передчасно постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Судова колегія погоджується із доводами Апелянта про порушення судом першої інстанції строків, визначених ч. 5 ст. 169 КАС України, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позовна заява була подана 12.01.2022, а оскаржувану ухвалу постановлено лише 13.10.2022, тобто поза межами п`ятиденного строку. Проте такі порушення не є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

У свою чергу судова колегія відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був залишити позовну заяву без руху за правилами ч. 1 ст. 169 КАС України, а не одразу повертати її, оскільки повернення позовної заяви на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України не передбачає попереднього залишення її без руху.

З приводу доводів апеляційної скарги про безпідставне посилання суду першої інстанції на приписи ч. 2 ст. 160 ЦПК України колегія суддів зауважує, що з аналізу змісту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що формулювання «ЦПК України» є опискою, позаяк судом процитовано положення норми ч. 2 ст. 160 саме КАС України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Голови Громадського об`єднання «Громадська Організація «Гілка Винограда» ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року - скасувати.

Справу направити до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 30 листопада 2022 року.