Справа № 460/44306/22
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2022 року м. Рівне №460/44306/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Острожецької сільської ради Дубенського району Рівненської області до Млинівського відділу Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Острожецької сільської ради Дубенського району Рівненської області (далі позивач) до Млинівського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 12.09.2022 про відкриття виконавчого провадження №69835857.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що 20.09.2022 позивач отримав Постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2022 ВП №69835857 з примусового виконання Постанови від 12.11.2021 ВП №66695719 про стягнення виконавчого збору. Вказує, що оскаржувана Постанова від 12.09.2022 є протиправною, оскільки виконавчий документ - Постанова ВП №66695719 видана 12.11.2021, а тому строк пред`явлення до виконання сплинув 12.02.2022 (три місяці); фактично ж виконавчий документ було пред`явлено до виконання 12.09.2022, що суперечить нормам статті 12 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №66695719 винесена 03.09.2021, натомість Постанова про стягнення виконавчого збору винесена 12.11.2021, що є порушенням вимог частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Також вказує, що у даному випадку фактичного виконання судового рішення не було, виконавче провадження закінчене у порядку пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому умова для стягнення виконавчого збору відсутня. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відзив на позовну заяву у порядку статей 162, 269 КАС України не поданий.

Ухвалою суду від 14.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, з врахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287 КАС України), у відкритому судовому засіданні на 23.11.2022.

Ухвалою суду від 24.11.2022 судове засідання відкладене на 30.11.2022.

Учасники справи подали до суду заяви про розгляд справи за відсутності уповноважених представників.

За правилами частини третьої статті 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Державним виконавцем Млинівського відділу Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено Постанову про стягнення виконавчого збору від 12.11.2021 ВП №66695719, якою постановлено стягнути з боржника Острожецької сільської ради Дубенського району Рівненської області виконавчий збір у розмірі 24000,00 грн по виконанню виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №460/5028/20 (далі Постанова від 12.11.2021) (а.с. 10).

Державним виконавцем Млинівського відділу Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.09.2022 ВП №66695719, якою виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №460/5028/20 закінчено (далі Постанова від 07.09.2022) (а.с. 9).

Державним виконавцем Млинівського відділу Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2022 ВП №69835857 (далі Постанова від 12.09.2022) щодо виконання Постанови №66695719 від 12.11.2021 про стягнення виконавчого збору (а.с. 6).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість оскаржуваної Постанови від 12.09.2022, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає таке.

За приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частини першої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону №1404-VIII, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Саме у порядку вказаних вище статей, відповідачем винесена Постанова від 12.11.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору.

Судом установлено, що Постанова від 12.11.2021 про стягнення виконавчого збору не оскаржувалася позивачем у судовому порядку.

Зі змісту Постанови від 07.09.2022 про закінчення виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження закінчене у порядку пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

За правилами пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У Постанові від 07.09.2022 зазначено, що станом на 06.09.2022 рішення суду боржником не виконане, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»; 07.09.2022 повідомлення про вчинення кримінального правопорушення надіслано органу досудового розслідування Млинівське відділення поліції Дубенського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області.

Тобто, виконавче провадження закінчено у порядку пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII та у відповідності до частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII.

За правилами частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, у разі закінчення виконавчого провадження з підстави, визначеної пунктом 11 частини першої статті 39 №1404-VIII, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до пункту 8 Розділу III «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802) (далі Інструкція), у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

За правилами пункту 13 Розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції, при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Системний аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави для висновку, що постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу в силу вимог пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ є виконавчими документами і у разі закінчення виконавчого провадження, зокрема, на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ, за умови, що суми штрафів та /або виконавчого збору залишились не стягнутими, виконавець зобов`язаний відкрити за такими постановами виконавче провадження та здійснювати їх подальше виконання.

Тобто, оскаржувана Постанова від 12.09.2022 про відкриття виконавчого провадження винесена відповідачем у зв`язку із закінченням виконавчого провадження у порядку пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, та у відповідності до пунктів 8, 13 Інструкції.

Судом установлено, що виконавчий збір згідно Постанови від 12.11.2021 не був стягнутий з позивача боржника, а тому після закінчення виконавчого провадження у порядку пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, відповідач правомірно виніс оскаржувану Постанову від 12.09.2022.

Суд зазначає, що у даному випадку відповідач діяв у спосіб, що передбачений Законом №1404-VIII та Інструкцією, а тому оскаржувана Постанова від 12.09.2022 є правомірною.

У позовній заяві позивач вказує, що виконавчий документ, тобто Постанова про стягнення виконавчого збору, видана 12.11.2021, а тому строк пред`явлення до виконання сплинув 12.02.2022 (три місяці); фактично ж виконавчий документ було пред`явлено до виконання 12.09.2022, що суперечить нормам статті 12 Закону №1404-VIII.

Суд відхиляє такі доводи позивача та зазначає наступне.

За правилами пункту 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Проте, у даному випадку норма частини першої статті 12 Закону №1404-VIII не підлягає застосуванню, оскільки при закінченні виконавчого провадження виконавчий збір відповідно до Постанови від 12.11.2021 не був стягнутий, а тому відповідач, відкриваючи виконавче провадження згідно оскаржуваної Постанови від 12.09.2022, діяв правомірно та у відповідності до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII та пунктів 8, 13 Інструкції.

Позивач також зазначає, що Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №66695719 винесена 03.09.2021, натомість Постанова про стягнення виконавчого збору винесена 12.11.2021, що є порушенням вимог частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII.

Суд відхиляє такі доводи позивача та зазначає наступне.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Суд констатує, що предметом спору в межах даної адміністративної справи є Постанова від 12.09.2022 про відкриття виконавчого провадження з виконання Постанови від 12.11.2021.

Натомість Постанова від 12.11.2021 про стягнення виконавчого збору не є предметом спору, тому питання щодо порядку її винесення не стосується обставин винесення оскаржуваної Постанови від 12.09.2022.

Належних та допустимих доказів оскарження Постанови від 12.11.2021 чи оскарження дій державного виконавця щодо її винесення суду не надано.

Також позивач зазначає, що згідно з усталеною практикою, умовами для стягнення виконавчого збору є: (1) фактичне виконання виконавчого документа; (2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення (постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №640/8425/19, від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18).

У постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №640/8425/19 містяться такі правові висновки:

«47. Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

48. Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

49. За таких обставин, Суд приходить до висновку, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

50. Отже, умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

51. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18».

Щодо доводів позивача з посиланням на вказані вище постанови Верховного Суду, суд зазначає, що рішення суду касаційної інстанції стосуються питання виконання судового рішення майнового характеру та повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою. Саме тому суд касаційної інстанції вказав на відсутність підстав для стягнення виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Натомість оскаржувана Постанова від 12.09.2022 стосується питання відкриття виконавчого провадження за Постановою від 12.11.2021 в межах виконавчого провадження з виконання судового рішення немайнового характеру; а закінчення виконавчого провадження згідно Постанови від 07.09.2022 відбулося у порядку пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

Як зазначалося вище, предметом спору в межах даної адміністративної справи є Постанова від 12.09.2022 про відкриття виконавчого провадження з виконання Постанови від 12.11.2021 про стягнення виконавчого збору, яка не оскаржувалася позивачем у судовому порядку.

Вказане вище свідчить про те, що відповідач при винесенні оскаржуваної Постанови від 12.09.2022 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Острожецької сільської ради Дубенського району Рівненської області (вулиця Незалежності, 12, село Острожець, Рівненська область, 35113; ) до Млинівського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вулиця Поліщука, 18, селище міського типу Млинів, Рівненська область, 35100; ) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 листопада 2022 року

Суддя К.М. Недашківська