Справа № 307/2475/22
Суддя: Бобрушко В. І.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/2475/22
Провадження № 2-а/307/16/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Она О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В позовній заяві зазначив, що він, прийшовши в 2021 році строкову службу в лавах Збройних Сил України, у зв`язку з військовою агресією Росії проти України, 11.03.2022 року був мобілізований до лав ЗСУ на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року і направлений для проходження військової служби в одну з частин ЗСУ, що розквартирована в м. Хуст, Закарпатської області. 10 липня 2022 року він їхав на автомобілі марки «КІА РІО», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 по трасі Н09 Хустського району, де був зупинений працівниками поліції Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області. Згідно постанови інспектора СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Валантир Михайловича (точніше прізвище прочитати неможливо) про накладення адміністративного стягнення від 10.07.2022 року серії БАВ №069300 він був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення нібито Правил дорожнього руху, а саме: за порушення п.2.3 «в» - за те, що не був пристебнутий ременем безпеки; за п.2.1 «а» - за те, що не мав посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, за п.2.1«г» - за відсутність полісу обов`язкового страхування; за п.9.9 «б» - за те, що не увімкнув аварійну сигналізацію у разі зупинки на вимогу поліцейського та на нього накладено адміністративне стягнення за сукупністю адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 126 та ст. 125 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Постанову інспектора поліції вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Адміністративне стягнення на нього накладено по принципу ст. 36 КУпАП, тобто на нього накладено адміністративне стягнення відповідно до санкції ч.2 ст. 126 КУпАП в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів громадян, в загальній сумі 3400 гривень. Той факт, що він не має права керування транспортним засобом відповідної категорії не відповідає дійсності, оскільки він має відтерміноване посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», що стверджується посвідченням водія серії НОМЕР_2 від 18.06.2020 року, яке дійсне до 18.06.2022 року. На його заперечення поліцейському про те, що в нього посвідчення водія відповідної категорії, поліцейський ніяк не реагував, пославшись, що таке втратило дію. Такі дії поліцейського є незаконними, оскільки згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 року за №184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» встановлено, що протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до складення іспитів, необхідних для отримання посвідчення водія. Воєнний стан на території всієї України введений 24.02.2022 року продовжений строком на 90 діб, тобто діяв на момент накладення на нього адміністративного стягнення та продовжує діяти й зараз і він має повне право на керування транспортним засобом відповідної категорії. Автомобіль, яким він керував є легковим, відноситься до категорії «В». Він повністю заперечує той факт, що керував автомобілем без ременя безпеки, претензій поліцейського щодо цього факту є надуманими. Він відстебнув ремінь безпеки вже після зупинки. На його вимогу пред`явити відповідний доказ цього факту, поліцейський сказав, що він це бачив. Аварійну сигналізацію після зупинки він також увімкнув і викладені в постанові відомості про це не відповідають дійсності. Що стосується страхового полісу цивільної відповідальності, то поліцейський має право вимагати страховий поліс тільки в двох випадках: коли водій причетний до дорожньо-транспортної пригоди або якщо він порушив Правила дорожнього руху. Факту дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку не було. Зупинка поліцейським автомобіля в даному випадку є також надуманою і використання як приводу для зупинки непристебленість водія ременем безпеки є зловживання і формальною причиною для зупинки транспортних засобів взагалі, щоб в наступному знайти можливість безпідставно придиратись до водіїв. А тому, якщо в його діях були відсутні інші порушення Правил дорожнього руху, то не має підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутність страхового полісу. Також його вразив сам факт відношення поліцейського до діючого військовослужбовця, який під час війни добровільно захищає країну від ворога, і ці їхні дріб`язкові притирки до військовослужбовця по ременю безпеки, страхові поліси виглядають нікчемно, навіть якщо б такі і мали місце. Нічого не має проти поліцейських в цілому, але є окремі деякі особи і такими діями принижують честь і гідність офіцера та не сприяють підвищенню авторитету української поліції.

Просить суд визнати дії інспектора СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області незаконними та скасувати постанову серії БАВ №069300 від 10.07.2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст.ст.121 ч.5, 126 ч.1, 126 ч.2, 125 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Представник Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст.205 ч.1 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст.205 ч.1 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 229 ч.4 КАС України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови серії БАВ №069300 від 10.07.2022 року позивач ОСОБА_1 притягнутий інспектором СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст.126 ч.1, ст. 126 ч.2, ст. 121 ч.5, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови водій ОСОБА_1 , 10 липня 2022 року, о 11 год. 05 хв., на 76 км автодороги Н09, керував автомобілем марки «КІА RIO», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, не мав посвідчення водія відповідної категорії, не мав поліс обов`язкового страхування, під час зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.п.2.3«в», 2.1«г», 2.1«а», 9.9«б» Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачені ст.126 ч.1, ст. 126 ч.2, ст. 121 ч.5, ст. 125 КУпАП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.2.1«а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорія В - з терміном дії з 18 червня 2020 року по 18 червня 2020 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав посвідчення водія, строк дії якого станом на 10 липня 2022 року - дату винесення оскаржуваної постанови закінчився.

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжено Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України за №184 від 03.03.2022 року «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Згідно з п.2.1«г» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Пунктом 2.3«в» Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

За змістом п.9.9«б» Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У справі "Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно ч.5 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Беручи до уваги наведене, а також те, що постановою Кабінету Міністрів України №184 від 03.03.2022 року, на час воєнного стану, дозволено керувати транспортним засобом при наявності посвідчення водія відповідної категорії, виданого вперше, строк дії якого закінчився, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови серії БАВ №069300 від 10 липня 2022 рокувідносно ОСОБА_1 , жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем Правил дорожнього руху, крім викладених поліцейським обставин, в постанові не міститься.

Суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, при цьому відповідачем не надано доказів і суду під час розгляду даної справи, а позивач вчинення правопорушень заперечує.

Оскаржувана постанова містить відомості про те, що були вчинені адміністративні правопорушення, однак не містить посилань на будь-які докази фото чи відео фіксації, пояснення свідків, які б підтвердили порушення позивачем Правил дорожнього руху.

При цьому, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд вважає, що постановою про притягнення до адміністративної відповідальності не підтверджується факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 251, 252, 280 КУпАП, які свідчать про вчинення позивачем порушень вимог Правил дорожнього руху та наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

А тому, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення від 10 липня 2022 року серії БАВ за №069300 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126, ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126, ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ст. 125 КУпАПслід відмовити, оскільки згідно ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності в повноваження місцевого загального суду як адміністративного не входить право визнавати дії протиправними.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 79, 205, 229, 242, 243, 246, 286 КАС України, ст. ст. 7, 222, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 10 липня 2022 року за №069300 серії БАВ про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126, ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ст. 125КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п.15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ., РНОКП - НОМЕР_3 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, адреса: м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, Закарпатської області, України.

Головуючий : В.І. Бобрушко