Справа № 480/5121/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2022 року Справа № 480/5121/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та нездійсненні позивачу виплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в збільшеному до 100000,00 грн. розмірі за травень 2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану в збільшеному до 100000,00 грн. розмірі за травень 2022 року (в розрахунку за 31 день).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у травні 2022 року знаходився в Донецькій області та брав безпосередню участь у бойових діях, здійснював заходи з національної безпеки та оборони, надавав відсіч і стримування збройної агресії військам Росiйської Федерацiї та незаконним формуванням так званих ЛHР і ДHР в межах виданих бойових наказів. Тобто, як вважає позивач, він має право на отримання додаткової винагороди за травень 2022 року в збільшеному до 100000,00 грн. розмірі у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України. Разом з тим, у червні 2022 року позивач отримав грошове забезпечення за травень в загальному розмірі 5606,00 грн, а тому, як зазначає позивач, йому не здійснено нарахування та виплату вказаної додаткової винагороди. Такі дії на думку позивача є завідомо безпідставним та протиправними, у зв`язку з чим він і звернувся до суду.
Ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до наказу відповідача від 06.06.2022 №426, було прийнято рішення не виплачувати позивачу додаткову грошову винагороду за травень місяць, оскільки позивач не виконав бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та самовільно залишив поле бою зі зброєю. Вказаний наказ є чинним, а тому підстави для задоволення позову, відсутні.
Представником позивача на вказаний відзив було подано відповідь, в якій зазначено, що відповідач протиправно позбавив позивача спірної додаткової винагороди, оскільки наказ не може бути підставою для прийняття вказаного рішення. Також представник позивача зазначає, що Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, не передбачено можливості позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди у разі вчинення дисциплінарного проступку (а.с.77-82).
Ухвалою суду від 11.10.2022 клопотання представника позивача про збільшення позовних вимог у даній справі було повернуто без розгляду.
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2022 №44, позивач 25.02.2022 був зарахований до особового складу частини, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого вогнеметника вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного та біологічного захисту (а.с.7).
Як зазначає позивач у позовній заяві, у травні 2022 року він знаходився в Донецькій області та брав безпосередню участь у бойових діях, здійснював заходи з національної безпеки та оборони, надавав відсіч і стримування збройної агресії військам Росiйської Федерацiї та незаконним формуванням так званих ЛHР і ДHР в межах виданих бойових наказів. Тобто, як вважає позивач, він має право на отримання додаткового винагороди за травень 2022 року в збільшеному до 100000,00 грн. розмірі у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України.
Разом з тим, у червні 2022 року позивач отримав грошове забезпечення за травень в загальному розмірі 5606,00 грн, а тому, як зазначає позивач, йому не здійснено нарахування та виплату вказаної додаткової винагороди.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.
Так, як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач дійсно у травні 2022 року проходив військову службу у відповідача.
Відповідно до наданих відповідачем документів, судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2022 №449, було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов самовільного залишення району виконання бойового завдання в бойовій обстановці військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 та військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 .
За наслідками вказаного службового розслідування був складний акт службового розслідування, в якому зазначено, що відповідно до довідки - доповіді 27.05.2022, під час звірки особового складу помічником начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 було встановлено, що військовослужбовці військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_1 самовільно покинули місце служби (район виконання бойового завдання в бойовій обстановці).
У ході службового розслідування встановлено, що бойове розпорядження командира 58 омпбр №870 від 15.05.2022 було доведено до наступних військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 роти РХБЗ, а саме: п.4 - сержанта ОСОБА_1 (а.с.44).
Відповідно до розділу 4.4. акту службового розслідування, відносно позивача було призначено службове розслідування (а.с.60).
Також у акті службового розслідування зазначено, що неправомірні дії військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 РХБЗ (вказані вище в пункті 3), полягають в тому, що 18.05.2022 вони не виконали бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , а саме зайняти та утримувати оборону довірених їм позицій та самовільно покинули поле бою зі зброєю.
У висновках вказаного акту службового розслідування, окрім іншого, зазначено наступне:
«2. Відповідно до п. 4 статті 85 Дисциплінарного статут Збройних Сил України заступнику командира самохідного артилерійського дивізіону з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_3 підготувати матеріли щодо самовільного залишення ведення бою військовослужбовцями військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_1 військовослужбовців роти РХБЗ в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 Кримінального кодексу України, та направити до ДБР м. Краматорськ Донецькій спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, групі Військової служби правопорядку у збройних Силах України.
3. Зазначених вище військовослужбовців військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та роти РХБЗ військової частини НОМЕР_1 відсторонити від займаних посад та зарахувати у розпорядження відповідних командирів військової частин, згідно з абз. 5 п.122. «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» та не виплачувати додаткову грошову винагороду за травень місяць.» (а.с.63).
За наслідками проведення вищевказаного службового розслідування, 06.06.2022 відповідачем прийнято наказ №426, п. 2 якого визначено, що військовослужбовців військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та роти РХБЗ військової частини НОМЕР_1 , в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 Кримінального кодексу України, відсторонити від займаних посад та зарахувати у розпорядження відповідних командирів військової частин, згідно з абз. 5 п. 122. «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» та не виплачувати додаткову грошову винагороду за травень місяць (а.с.64).
Суд зазначає, що позивачем на час розгляду даної справи та прийняття рішення не надано суду доказів скасування вказаного наказу або доказів його оскарження.
Посилання представника позивача на Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки спірні правовідносини врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, якою чітко визначено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Судом в даній справі встановлено, що вказаний наказ не приймався не у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача, як зазначає позивач, а у зв`язку з виконанням наказу відповідача від 06.06.2022 №426.
Враховуючи обставини, встановлені вищевказаним актом службового розслідування, наявність наказу відповідача від 06.06.2022 №426 та норми Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки судовий збір не сплачувався позивачем, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько