Справа № 280/5109/22
Суддя: Духневич Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Справа № 280/5109/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Духневича О.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Чернівецькій області), третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

визнати протиправним рішення від 30.05.2022 № 09 відповідача, яке полягає у відмові у призначенні пенсії за віком позивачу;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 01.05.2022, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням прийняття в якості страхового стажу періоди роботи з 08.06.1983 по 18.12.1992 у колгоспі «імені Леніна» Нижньосірогозького району Херсонської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до трудової книжки колгоспника з 08.06.1983 була прийнята на роботу у колгосп «імені Леніна» Нижньосірогозького району Херсонської області. Вказує, що при досягненні 60 років звернулася до управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення їй пенсії за віком, однак 30.05.2022 отримала рішення відповідача № 09 про відмову у призначенні пенсії, з підстав того, що до її страхового стажу не зараховані періоди роботи з 08.06.1983 по 18.12.1992, оскільки відсутня уточнююча довідка про встановлення мінімуму трудової участі та відпрацьовані вихододні. Стверджує, що з метою отримання вказаної довідки зверталася до Державної архівної служби України та отримала відповідь, відповідно до якої виконання поданого звернення стане можливим лише після звільнення тимчасово окупованої російською федерацією Херсонської області та відновлення в повному обсязі діяльності Державного архіву Херсонської області. Вважає, що неможливість отримання архівних документів, через тимчасову окупацію певних територій Херсонської області не може бути підставою залишення її без заслуженої законної пенсії. З огляду на зазначене просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.09.2022 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем було усунуто.

Ухвалою суду від 27.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 18.10.2022 на адресу суду надіслав відзив (вх. № 39268), у якому, зокрема пояснює, що за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу 28 років. У разі відсутності вказаного страхового стажу, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності, зокрема страхового стажу: з 01.01.2019 по 31.12.2019 від 16 до 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 від 17 до 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 від 18 до 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 від 19 до 29 років. Звертає увагу суду на те, що наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Вказує, що при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, Головним управлінням розраховано стаж, який склав 27 років 1 місяць 6 днів, при цьому для визначення права на пенсії страховий стаж повинен складати 28 років 7 місяців 10 днів. До страхового стажу позивача не було зараховано період роботи в колгоспі з 08.06.1983 по 18.12.1992, згідно трудової книжки колгоспника, оскільки відсутня уточнююча довідка про встановлення мінімуму трудової участі та відпрацьовані вихододні. Враховуючи наведене вважає, що в діях органу пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок страхового стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

31.10.2022 на адресу суду від третьої особи на стороні відповідача надійшли пояснення щодо позову (вх. № 41532) у яких, зокрема пояснює, що до заяви про призначення пенсії позивачем була надана трудова книжка колгоспника, згідно із записами якої позивач з 08.06.1983 прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна бухгалтером-стажистом. Проте даних про вироблені трудодні позивачем не були надані. У відповідності до Інструкції ведення трудових книжок працівників в графі 4 (на підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)) зазначається підстава для внесення запису в трудову книжку. Оскільки у трудовій книжці колгоспника у розділі «Трудова участь у громадському господарстві» у графі 4 відсутні дати та номери особових рахунків, на підставі яких внесені записи про кількість вироблених позивачем трудоднів, для зарахування періоду роботи з 08.06.1983 по 18.12.1992 позивачу необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні. Таким чином, відповідачем до страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Леніна з 08.06.183 по 18.12.192 не було зараховано, оскілки в трудовій книжці не вказана фактична кількість вироблених трудоднів. Звертає увагу суду на те, що у випадку відсутності трудової книжки колгоспника або у разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ. З огляду на викладене просить суд у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

23.05.2022 ОСОБА_1 у віці 60 років звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою № 3707 за призначенням пенсії за віком, до якої були додані сканкопії оригіналів документів: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорту громадянина України; свідоцтва про шлюб; трудової книжки.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі Порядок № 22-1) передбачено, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 23.05.2022 № 3707 про призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Чернівецькій області, за результатом розгляду якої було прийнято рішення від 30.05.2022 № 09 про відмову у призначенні такої пенсії.

У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 27 років 1 місяць 6 днів (для визначення права на пенсію 28 років 7 місяців 10 днів). За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 08.06.1983 по 18.12.1992, згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 26.06.1983, оскільки відсутня уточнююча довідка про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні.

До того ж вказано, що для зарахування вищезазначених періодів необхідно надати уточнюючі довідки на підставі первинних документів.

Копію зазначеного рішення направлено позивачу, ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомленням від 30.05.2022 № 0800-0205-8/22545.

В подальшому позивач зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України із запитами щодо свого пенсійного забезпечення, у відповідь на які відповідач листами від 03.06.2022 № 5359-5166/Г-02/8-0800/22 та від 17.06.2022 № 5825-5281/Г-02/3-0800/22 повідомив про те, що її заява від 23.05.2022 була розглянута ГУ ПФУ в Чернівецькій області, за результатом розгляду якої було прийнято рішення від 30.05.2022 № 09 про відмову у призначенні такої пенсії. Пояснив, що оскільки в її трудовій книжці колгоспника у розділі «Трудова участь у громадському господарстві» у графі 4 відсутні дати та номери особових рахунків, на підставі яких внесені записи про кількість вироблених нею трудоднів, для зарахування періоду роботи з 08.06.1983 по 18.12.1992 їй необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні.

04.08.2022 позивач звернулася до Державної архівної служби України із запитом щодо надання уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні на підставі первинних документів в колгоспі «імені Леніна» Нижньосірогозького району Херсонської області.

У відповідь на вказаний запит Державна архівна служба України листом від 09.08.2022 № 3247/8-18/Г-837 повідомила про те, що виконання поданого звернення стане можливим лише після звільнення тимчасово окупованої російською федерацією Херсонської області та відновлення в повному обсязі діяльності Державного архіву Херсонської області.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням від 30.05.2022 № 09, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтю 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України від 09.07.2003р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статтею 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Закон № 1058-ІV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналіз вказаної норми вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Згідно статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637), пунктами 1 та 3 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за № 310 (надалі Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отож, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

З наявної в матеріалах справи трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , встановлено, що:

- з 08.06.1983 позивача прийнято в члени колгоспу «імені Леніна» Нижньосірогозького району Херсонської області, на підставі протоколу № 11 від 06.06.1983;

- з 19.12.1992 на базі колгоспу «імені Леніна» створено Асоціацію пайовиків колективного сільгосппідприємства імені Леніна, на підставі протоколу № 2 від 19.12.1992;

- 23.03.2000 Асоціацією пайовиків колективного сільгосппідприємства імені Леніна реорганізовано у Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Верхньосірогозьке», на підставі протоколу № 3 від 23.03.2000;

- 10.10.2003 позивача звільнено з роботи за власним бажанням, на підставі протоколу № 132 від 10.10.2003.

Згідно записів трудової книжки щодо трудової участі в громадському господарстві, позивач відпрацювала:

- у 1983 році 174 відроблені вихододні із 131 встановлених;

- у 1984 році 288 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 1985 році 287 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 1986 році 273 відроблені вихододні із 273 встановлених;

- у 1987 році 289 відроблені вихододні із 289 встановлених;

- у 1988 році 293 відроблені вихододні із 260 встановлених;

- у 1989 році 287 відроблені вихододні із 260 встановлених;

- у 1990 році 289 відроблені вихододні із 260 встановлених;

- у 1991 році 230 відроблені вихододні із 230 встановлених;

- у 1992 році 284 відроблені вихододні із 260 встановлених;

- у 1993 році 286 відроблені вихододні із 260 встановлених;

- у 1994 році 281 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 1995 році 259 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 1996 році 277 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 1997 році 277 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 1998 році 282 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 1999 році 295 відроблені вихододні із 260 встановлених;

- у 2000 році 303 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 2001 році 272 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 2002 році 281 відроблені вихододні із 250 встановлених;

- у 2003 році 214 відроблені вихододні із 210 встановлених.

З огляду на зазначене суд вважає, що з наданої позивачем трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 при звернені до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, можна встановити встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні позивача за період роботи в колгоспі з 08.06.1983 по 18.12.1992, а відтак у позивача відсутня необхідність для надання відповідачеві уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні.

Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 06.04.2022 у справі № 607/7638/17.

Посилання відповідача на необхідність надання позивачем уточнюючої довідки про встановлений мінімум трудової участі та відпрацьовані вихододні в колгоспі «імені Леніна» Нижньосірогозького району Херсонської області суд до уваги не приймає, оскільки записи трудової книжки позивача є чіткими, зрозумілими та не підлягають подвійному тлумаченню, що свідчить про наявність підстав для зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 08.06.1983 по 18.12.1992.

Відтак, рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 30.05.2022 № 09 є протиправним.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 30.05.2022 № 09.

Обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, суд керується тим, що статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

При цьому, заява позивача про призначення пенсії № 3707 від 23.05.2022 була розглянута в порядку екстериторіальності ГУ ПФУ в Чернівецькій області і саме це управління не прийняло до уваги надані позивачем документи, що підтверджують страховий стаж позивача, а тому саме ГУ ПФУ в Чернівецькій області повинно відповідати за цими вимогами.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 30.05.2022 № 09, яке полягає у відмові у призначенні пенсії за віком позивачу та зобов`язання відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву від 23.05.2022, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Третього апеляційного адміністративного суду у постанові від 18.08.2022 по справі № 160/13564/21, у якій зазначено про те, що суд, за відсутності обрахунку пенсійним органом страхового та пільгового стажу, не вправі обраховувати стаж самостійно та підміняти собою пенсійний орган. Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними, оскільки повноваження стосовно розгляду звернень про призначення пенсії покладені законодавством на відповідача. В даному випадку належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а тому заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 992,40 грн., які підтверджуються квитанцією № 034061.01.172.22081 від 24.08.2022, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким винесено протиправне рішення, а саме ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Керуючись статтями 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, ), третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30.05.2022 № 09, яке полягає у відмові призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії від 23.05.2022, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич