Справа № 420/8941/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/8941/22
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування пункту 11 наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього розміру грошового утримання за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2022р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ДПП, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п.11 наказу ДПП від 8.04.2020р. за №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції;

- стягнути з ДПП на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового утримання за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частинах поновлення на посаді та при судження виплати середнього розміру грошового утримання у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 8.04.2020р. начальником ДПП, полковником поліції ОСОБА_2 прийнято наказ за №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДП дисциплінарних стягнень», згідно п.11 якого наказано: «За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини другої статті 8, частини третьої статті 11, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 44 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 2,4,5,6,9,11,13 частини третьої статті 1, частин четвертої, п`ятої, шостої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзацу третього пункту з розділу III, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893, абзаців першого, другого, п`ятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, 2.1 посадових обов`язків інспектора-чергового відділу чергової служби УПП в Одеській області ДПП, затверджених наказом ДПП від 13.12.2017 №6086, Присяги працівника поліції, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.».

Позивач вважає, що відповідачем пропущений строк притягнення його до дисциплінарної відповідальності та за таких обставин він вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п.11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8.04.2020р. №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 15.04.2020р. №275 о/с, в частині звільнення зi служби в поліції інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 ..

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 16.04.2020р..

Зобов`язано ДПП Національної поліції України самостійно здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 2.06.2021р. по 12.08.2022р..

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП Національної поліції України та в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання з`явилися та надали відповідні пояснення по суті справи та не заперечували про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

З урахуванням вказаного та належного сповіщення сторін, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наказ ДПП за №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, було прийнято з пропущенням встановленого ч.1 ст.21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України шестимісячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності з моменту вчинення дисциплінарного проступку. З огляду на викладене суд вважав за необхідне визнати протиправним та скасувати п.11 оскаржуваного наказу. Крім того, суд першої інстанції визнав, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 15.04.2020р. за №2750/с, яким інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. Оскільки судом встановлено, що позивача звільнено не законно, належним способом захисту його прав буде поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 16.04.2020р.. Щодо інших вимог суд зазначив, що він об`єктивно позбавлений можливості встановити розрахунок середньоденної (середньогодинної) заробітної плати, яку отримував позивач у лютому-березні 2020р.. Щодо дати початку нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначив, що станом до 1 червня 2021р. чинним було рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/4155/20 відповідно до якого позивачу відмовлено в задоволенні його вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а з 1 червня 2021р. у позивача виникли нові підстави щодо звернення з даним позовом до суду. Таким чином, суд вважав за необхідне зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України самостійно здійснити нарахування та виплату позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 2 червня 2021р. по 12 серпня 2022р.. Суд першої інстанції також визнав обґрунтованою заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду і задовольнив її. При цьому, суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що відповідно до Витягу із наказу ДПП НП України за №144 о/с від 27.02.2019р. «По особовому складу», призначено по управлінню патрульної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 інспектором черговим відділу чергової служби.

Згідно з витягу з наказу ДПП НП України від 15.10.2019р. за №785 о/с, майора поліції ОСОБА_1 призначено інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку.

Отже, у період з 27.02.2019р. по 15.10.2019р. позивач перебував на посаді інспектора чергового відділу чергової служби.

В подальшому, наказом ДПП «Про особовий склад» від 15 квітня 2020р. за №275о/с відповідно до п.6 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку, з 15 квітня 2020р., підставою звільнення став наказ Департаменту патрульної поліції від 8.04.2020р. за №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень».

Так, судовою колегією встановлено, що 11.01.2020р. т.в.о. начальника управління моніторингу та аналітичного забезпечення ДПП підполковник поліції Ігор Ковальчук доповів керівництву Департаменту про виявлену 10.01.2020р. під час моніторингу мережі Інтернет за посиланням https://www.facebook.com/28797/posts/130567/?d=n критичну публікацію щодо порушення службової дисципліни окремими співробітниками управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, що викликало суспільний резонанс. Вказана публікація містила фотозображення листування в групі створеної в месенджері «Telegram», під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » учасниками якої були 12 осіб. Публікація містила інформацію щодо можливих корупційних дій співробітників патрульної поліції Одеської області та їх фотознімки.

З метою встановлення причин та обставин порушення службової дисципліни окремими працівниками управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, що виразилось в можливому неналежному виконанні службових обов`язків, про що стало відомо під час моніторингу мережі Інтернет, відповідно до абзацу 2 пункту першого та пункту четвертого розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 7 листопада 2018р. №893, пунктів другого та третього розділу І, пункту першого розділу II Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 7 листопада 2018р. №893, частин першої-четвертої статті 14, частин першої та другої статті 15, статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018р. №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», наказом Департаменту патрульної поліції від 11.01.2020рр. за №41 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків окремих працівників УПП в Одеській області ДПП» призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.

На час проведення службового розслідування майора поліції ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків, на період відсторонення від виконання службових обов`язків наказано знаходитись на робочому місці у відділі чергової служби УПП у Одеській області ДПП та вилучено службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак та картку-замісник.

10.03.2020р. начальником Департаменту патрульної поліції затверджено Висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, що виразилось у неналежному виконанні службових обов`язків, про що стало відомо під час моніторингу мережі інтернет.

Так, згідно п.13 заключної частини Висновку службового розслідування, дисциплінарна комісія вважала за необхідне за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 8, частини третьої статті 11, пунктів 1,2 частини першої статті 18 ЗУ «Про Національну поліцію», ст.44 ЗУ «Про запобігання корупції», п.1,4,5,6,9,11,13 ч.3 статті 1, ч.4-6 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абз.3 п.3 розділу III, п.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 7 листопада 2018р. за №893, абзаців першого, другого, п`ятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 9 листопада 2016р. №1179, 2.1 посадових обов`язків інспектора чергового відділу чергової служби УПП в Одеській області, затверджених наказом ДПП від 13.12.2017р. №6086, Присяги працівника поліції, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

На підставі Висновку службового розслідування, 8.04.2020р. начальником Департаменту патрульної поліції прийнято Наказ за №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (пункт другий).

Вищевикладене було підтверджено у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021р. у справі за №420/4155/20 та рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020р. по справі за №420/4155/20, а відтак в силу ч.4 ст.78 КАС України не потребує доведенню під час розгляду цієї справи.

Так, ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування п.11 наказу №216 від 8.04.2020р., поновлення на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області Департаменту патрульної служби та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020р. в справі №420/4155/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021р., у задоволенні позову відмовлено.

При цьому, Верховний Суд своєю ухвалою від 1 червня 2021р. відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020р. і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021р. у справі №420/4155/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним і скасування пункту наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У вказаних судових рішеннях надалась оцінка допущеним дисциплінарним проступкам позивача, а тому в даній справі не досліджується та їх висновки застосовуються до спірних правовідносин на підставі положень ч.4 ст.78 КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи, що 30.06.2022р. позивач повторно звернувся в суд із позовом, в якому оскаржує п.11 наказу №216 від 8.04.2020р. зазначивши інші підстави позову, а саме вказавши, що оскаржуваний пункт 11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8 квітня 2020р. №216 є протиправним, оскільки підставою для видання наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали дисциплінарні проступки, вчинені ним більш-ніж за шість місяців до його видання.

Перевіряючи правомірність та законність рішення суду першої інстанції, з урахуванням підстав, за якими апелянт пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено ЗУ «Про національну поліцію» від 2.07.2015р. за №580-VIII (надалі - Закон України №580-VIII).

Положеннями ст.3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За правилами ч.1,2 ст.19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Разом з тим, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018р. за №2337-VIII, визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Приписами ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Положеннями ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначене му порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Приписами ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 7 березня 2019р. (справа №819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Апеляційний суд зазначає, що вчинення позивачем дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

За правилами ч.1 ст.16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Відповідно до ч.1-2 ст.21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

Положення ст.21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачає строки застосування дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ч.1 цієї статті, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

Приписами ч.2 цієї статті визначено, що у разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Аналізуючи вищенаведені норми, судова колегія зазначає, що у разі проведення службового розслідування дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня затвердження висновку службового розслідування, однак не пізніше шести місяців з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Як встановлено судом першої інстанції, що 10.03.2020р. начальником Департаменту патрульної поліції затверджено Висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, що виразилось у неналежному виконанні службових обов`язків, про що стало відомо під час моніторингу мережі інтернет.

Вказаним висновком встановлено, що: «з березня до липня 2019 року ОСОБА_1 на порушення вимог пункту 2.1 посадових обов`язків інспектора-чергового УПП в Одеській області ДПП, затверджених наказом ДПП від 13.12.2017 № 6086, оперативним управлінням всіма силами і засобами патрульної поліції та аналіз роботи чергових змін не здійснював, рапорти про результати роботи не складав, їх облік, узагальнення інформації не здійснював, керівництву УПП та ДПП не доповідав, а лише здійснював нагляд за дорожнім рухом, що не належить до його повноважень.».

В свою чергу, спірний наказ Департаменту патрульної поліції №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, прийнято 8 квітня 2020р., тобто з пропущенням встановленого ч.1 ст.21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України шестимісячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності з моменту вчинення дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування п.11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8 квітня 2020р. за №216 «Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень», яким до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Під час дослідження матеріалів справи, з`ясування обставин та аналізуючи пояснення сторін по справі, судовою колегією було встановлено, що підставами для звільнення позивача стало те, що він перебуваючи на посаді інспектора-чергового УПП в Одеській області ДПП у період з березня до липня 2019р. не виконував оперативне управління всіма силами і засобами патрульної поліції та не здійснював аналіз роботи чергових змін, не складав рапорти про результати роботи, не вів їх облік, не здійснював узагальнення інформації, не доповідав керівництву УПП та ДПП, а лише здійснював нагляд за дорожнім рухом.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що відповідач приймаючи оскаржуваний наказ - 8.04.2020р. про звільнення позивача із відповідної посади за проступки, які позивачем були вчинені у період з березня по липень 2019р., було допущено порушення процесуальних строків притягнення до такої дисциплінарної відповідальності, а саме після спливу шестимісячного строку.

При цьому, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення інших вимог позивача щодо зобов`язання поновити позивача на відповідній посаді, нарахування та виплаті позивачу середній розмір грошового утримання за час вимушеного прогулу.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог п.2 ч.1 ст.170 КАС України та повторно проведено розгляд справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав за наявності рішення у спорі, що набрало законної сили, то судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивач дійсно вже оскаржував у судовому порядку п.11 наказу Департаменту пат рульної поліції від 8.04.2020р. за №216.

Проте, позивач як на підставу позову узагальнено посилався на те, що з боку членів дисциплінарної комісії службове розслідування було проведено однобоко, без встановлення повних та об`єктивних обставин подій, було застосовано «неформальні» методи впливу, збір неправдивої інформації на представників «старої міліції». Позивач зазначав, шо не міг сприймати усний наказ прямого керів ника про покладення на нього обов`язків із забезпечення регулювання дорожнього руху як незакон ний. Позивач пояснював, що групу в месенджері «Телеграм» створює адміністратор, який додає людей самостійно, без погодження. Про додавання до подібних груп позивач нічого не знав. Смартфон у нього з`явився тільки в лютому 2019р., мобільним Інтернетом він не користується. При наданні пояснень дисциплінарній комісії позивачу на огляд надавалися скан-копії фотозображень із месенджера «Телеграм», однак встановити їх достовірність неможливо. Тому, вони не можуть бути належ ними доказами порушення позивачем будь-яких норм та правил. Позивач також зазначав, що в наказі міститься неправдива інформація про те, що він не сприяв проведенню службового розсліду вання. Позивач зазначив, що він зі свого боку надав вичерпні пояснення щодо всіх питань, які виникли під час проведення розслідування. З цих підстав позивач просив визнати протиправним та скасувати п.11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8.04.2020р. за №216, поновити його на посаді та стягнути середній розмір грошового утримання за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020р. у справі №420/4155/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021р., у задоволенні позовної заяви було відмовлено у повному обсязі.

В подальшому, ухвалою Верховного Суду від 1.06.2021р. у справі за №420/4155/20 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021р..

Отже, судами вже розглядалася справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування п.11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8 квітня 2020р. за №216, поновлення на посаді та стягнення середнього розміру грошового утримання за час вимушеного прогулу.

При цьому, судова колегія вважає, що вказані обставини не позбавляють позивача права на повторне звернення до суду з тим самим предметом, але з інших підстав, які не були предметом дослідження під час розгляду справи №420/4155/20.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивач повторно звернувся в суд за захистом своїх прав, оскільки вважає, що п.11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8 квітня 2020р. за №216 є протиправним з наступних підстав, які не досліджувалися при розгляді іншої справи №420/4155/20, а саме з підстав:

- оскаржуваний п.11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8 квітня 2020р. №216 є протиправним, оскільки не можуть бути підставою для видання наказу про притяг ання позивача до дисциплінарної відповідальності дисциплінарні проступки, гіпотетично вчинені ним більш-ніж за шість місяців до його видання;

- оскаржуваний п.11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8 квітня 2020р. за №216 є протиправним ще й з тієї підстави, що документи, на підставі яких його було видано, жодним чином не підтверджують, що саме позивачем здійснювалися дописи у групі месенджера «Телеграм», які б безпосередньо свідчили про можливе залучення його до корупційних правопору шень та виконання ним незаконних доручень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані підстави не досліджувалися судами при розгляді справи за №420/4155/20 і їм не надавалася правова оцінка, що підтверджується безпосередньо змістом судових рішень у зазначеній справі. Висновки у цій справі були зроблені за наслідками перевірки зовсім інших обставин, на які позивач не посилається у новому позові.

За таких обставин, судова колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог п.2 ч.1 ст.170 КАС України та повторно проведено розгляд справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав за наявності рішення у спорі, що набрало законної сили.

Що стосується доводів апелянта про те, що посилання суду першої інстанції на заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду не підкріплену доказами існування об`єктивних обставин в період впровадження на території карантину та воєнного стану, суперечить приписам ст.121 КАС України та правовій позиції Верховного Суду в подібних правовідносинах, то судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, що оскаржуваний наказ було видано 8 квітня 2020р., позивач звернувся в суд щодо захисту своїх прав та оскарження спірного наказу - 30 червня 2022р., тобто позивачем було пропущено встановлений законом строк звернення до адміністративного суду.

При цьому, разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У вказаній заяві позивач посилався на те, що він вже оскаржував у судовому порядку п.11 наказу Департаменту патрульної поліції від 8 квітня 2020р. за №216 та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020р. у справі №420/4155/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021р., у задоволенні позовної заяви було відмовлено у повному обсязі.

В подальшому, ухвалою Верховного Суду від 1 червня 2021р. у справі за №420/4155/20 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020р. та на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021р..

Отже, позивач до 1 червня 2021р. не міг звернутися в суд із новим позовом, оскільки захищав свої права шляхом підтримання своїх вимог у справі за №420/4155/20.

Також, станом на 1 червня 2021р. в Україні вже був встановлений карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно п.3 розділу VI Перехідні положення КАС України під час дії карантину, встано вленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відпові дних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встанов лені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У зв`язку із карантином позивач не мав змоги звернутися в суд із новим позовом.

Окрім того, позивач у заяві про поновлення строку на звернення в суд із даним позовом зазначив, що 24.02.2022р. о 5 годині 30 хвилин війська Російської Федерації вторглися на терито рію України, тим самим розпочавши військову агресію проти нашої країни.

На підставі чого, указом Президента України від 24.02.2022р. за №64/2022 «Про введення воєнного пану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб.

Законом України від 24 лютого 2022р. за №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022р. за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

В подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Росій ської Федерації проти України, указами Президента України та законами України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Позивач зазначив, у зв`язку із введенням воєнного стану він також не мав змоги звернутися до суду із відповідним позовом.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що до дати подання позивачем нового позову існували об`єктивні обставини, що свідчать про реальну неможливість вчинення ним відповідної процесуальної дії у визна чений законом строк, що є поважною причиною пропущення строку звернення до адміністративного суду та підставою для поновлення цього строку.

Також, судова колегія зазначає, що у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950р., ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та при значенню цього положення. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, нада ний національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефектив ним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирі шення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В рішенні від 27 червня 2000р. у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід зве рнути увагу на обставини справи.

В рішенні від 13 січня 2000р. у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998р. у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ч.1 ст.17 ЗУ «Про вико нання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. за №3477-IV визначено, що суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

За правилами ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для поновлення позивачу строку на звернення до суду за захистом своїх прав.

На підставі вищевказаного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло