Справа № 520/24948/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 р. Справа № 520/24948/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Багатопрофільної приватної фірми "АСТРА" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Багатопрофільна приватна фірма "АСТРА", з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/001602/2 від 04.10.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2021/00186 від 04.10.2021 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Харківською митницею протиправно винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/001602/2 від 04.10.2021 року, а також оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2021/00186 від 04.10.2021 року. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року відкрито спрощене провадження по справі. Призначено судове засідання. Запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позов в установлений строк.

Копію ухвали надіслано на адресу відповідача та отримано його уповноваженим представником 08 грудня 2021 року, що підтверджено матеріалами справи.

05.01.2022 року (Вх. №01-26/748/22) представником відповідача надано до суду відзив на позов (а.с. 89 - 122), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що 01.10.2021 року до митного поста «Барабашово» Харківської митниці Держмитслужби ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) була подана митна декларація № UA807200/2021/007970 на товар «…ровінг зі скловолокна…», походженням з Китаю, що надійшов на адресу БПФ "АСТРА" в рамках зовнішньоекономічної угоди купівлі-продажу №29/03/21 від 29.03.2021 року з продавцем товару «SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP». У вказаній ЕМД митна вартість була визначена декларантом - за першим методом (за ціною договору). Разом з митною декларацією декларантом було надано документи, зазначені у графі 44 вказаної ЕМД. Контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст.54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст. ст. 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. За даною ЕМД в АСМО Інспектор було згенеровано наступні профілі ризиків АСАУР за кодами 103-1; 105-2; 106-2. В результаті вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених митницями ДМС України раніше, було встановлено наступні обставини: 1. Задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари оформлені митницями ДМС України у максимально наближений термін, і становить 1,51 дол. США за кг.; 2. Митна декларація країни відправлення надана у поганій якості що не дозволяє читати деякі графи, та надана без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземну мову міжнародного спілкування; 3. Номер коносаменту що вказаний в митній декларації країни відправлення (другий рядок зверху, четвертий стовпчик зліва направо експортної декларації) не співпадає з номером коносаменту поданого до митного оформлення; 4. Розбіжності містяться також і у наданих платіжних дорученнях.

Представник відповідача звернув увагу, що Харківською митницею було повідомлено декларанта, у відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МК України, про необхідність надання додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості товарів. 04.10.2021 декларантом підприємства було надіслано лист №1/4, яким було повідомлено про неможливість надання додаткових документів та вимога щодо прийняття митницею рішення про коригування митної вартості. Таким чином, як вважає представник відповідача, при прийнятті оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний орган діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством. Отже позовні вимоги позивача є безпідставними та помилковими, тому не підлягають задоволенню.

Представником позивача 25.01.2022 року надано до суду відповідь на відзив, в якій він підтримав свою правову позицію, викладену в позовній заяві (а.с. 123 - 135).

08.02.2022 року представником митного органу надано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с. 148 - 154).

Також, 21.02.2022 року представником позивача надіслано до суду через систему "Електронний суд" додаткові пояснення, в яких, з посиланням на практику Верховного Суду, додатково зазначив по кожній розбіжності в поданій до Харківської митниці митній декларації №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року та доданих до неї документів, виявлених митним органом при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за вказаною вище ЕМД. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 156 - 162).

Представники сторін в судове засідання, призначене на 15.11.2022 року, не прибули, про дату, час та місце якого повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ст. 126 КАС України шляхом направлення судових повісток до їх Електронних кабінетів через систему "Електронний суд", які ними отримано 26.10.2022 року, що підтверджено довідками про доставку електронного листа від 27.10.2022 року (а.с. 184 - 185).

Відповідно до частини 1 статті 166 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Слід звернути увагу, що 15.11.2022 року представником позивача через систему "Електронний суд" надіслано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ухвалою суду від 15.11.2022 року, занесеною до протоколу судового засідання від 15.11.2022 року, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час.

Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Вивчивши матеріали справи, доводи адміністративного позову, відзиву на позов, відповіді на відзив, поданих додаткових пояснень та дослідивши наявні по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Багатопрофільною приватною фірмою "АСТРА" Україна (Покупець) та «SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP» Китай (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №29/03/21 від 29.03.2021 року відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує товар по ціні та в кількості згідно Інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту на суму 100 000,00 дол. США на умовах, викладених в Контракті (а.с. 27 - 33).

Також, сторонами Контракту №29/03/21 від 29.03.2021 року укладено та підписано Доповнення до Контракту, відповідно до якого "Продавець продає, а Покупець купує товар по ціні та в кількості згідно Інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту на суму 600 000,00 дол. США на умовах, викладених в Контракті" (а.с. 26).

Згідно з п. 2.4 Контракту, комплектність постачаємого Продавцем Товару визначається по пред`явленим відвантаженим документам.

Згідно з п. 3.1 - 3.3 Контракту, Продавець постачає товар по даному Контракту на умовах, вказаних в Інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту відповідно до Правил ІНКОТЕРМС (2010). Поставка повинна бути здійснена протягом 15 календарних днів з дня виставлення Інвойсу. Датою постачання вважається дата виписки коносаменту компанією-перевізником.

Документи, які додаються на товари: 1) рахунок - фактура, 2) пакувальний лист, 3) коносамент/CMR, 4) сертифікат походження, 5) сертифікат якості, 6) експортна декларація.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, в межах вказаного контракту позивач імпортував товари до України і заявляв їх до митного оформлення.

З метою митного оформлення товару, імпортованого Багатопрофільною приватною фірмою "АСТРА" на підставі вищезазначеного Контракту, останнім було подано до митного поста «Барабашово» Харківської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року на товар: 1. ровінг зі скловолокна, призначений для виробництва склопластикових виробів шляхом армування: ECR24-4800D-601-41712 кг., Виробник SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP, Країна виробництва: CN (Китай), 2. рулони на дерев`яних піддонах, 3. 2/MEDU1869711/211/1 MEDU6579783/211/1 (а.с. 13 - 14).

Товар за вказаною декларацією надійшов на адресу БПФ "АСТРА" за зовнішньоекономічним договором контрактом №29/03/21 від 29.03.2021 року, укладеного з продавцем товару «SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP».

Разом з митною декларацією №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року декларантом було надано до митного органу наступний пакет документів, зокрема, документи, зазначені у графі 44 вказаної ЕМД:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.08.2021 року;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) SDFE3210706-2 від 05.08.2021 року;

- Коносамент (Bill of lading) MEDUQ5764392 від 23.09.2021 року;

- Сертифiкат про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP)) G01065 від 06.08.2021 року;

- Залізнична накладна для внутрішнього сполучення №42152819 від 27.09.2021 року;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару №119 від 10.09.2021 року;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару №96 від 23.07.2021 року;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 15.07.2021 року;

- Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією УкрПромЗовнЕксперт №1912 від 01.10.2021 року;

- Страховий поліс № від 06.08.2021 року;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток 1 від 14.05.2021 року;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення № 29/03/21 від 29.03.2021 року;

- Договір про надання послуг митного брокера №83 від 11.04.2011 року;

- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ №7608699 від 01.10.2021 року;

- ВМД UA807170/2021/057521 від 03.09.2021 року;

- Сертифікати аналізу від 05.08.2021 року;

- Копія митної декларації країни відправлення №00706272 від 11.08.2021 року.

Вказані документи також містяться в матеріалах справи (а.с. 13 - 23, 25 - 38).

В результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за ЕМД №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року в АСМО Інспектор було згенеровано наступні профілі ризиків АСАУР за кодами 103-1; 105-2; 106-2 (а.с. 106), у зв`язку з чим інспектором митного поста «Барабашово» Харківської митниці оформлено електронний запит (протокол обробки електронного документу) (62) № 5716 від 01.10.2021 року, в якому зазначено, що відповідно до вимог ст. ст. 55. 57 МКУ між митним органом та декларантом проведена процедура консультації щодо вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. У зв`язку зі спрацюванням профілю ризику АСАУР АСМО "Інспектор" необхідно надати інформацію про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Також, в запиті митний орган просив декларанта:

- пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю,

- надати оригінали документів, зазначених в ЕМД, або засвідчених в установленому порядку їх копій (а.с. 174 - 176).

Листом за підписом митного брокера ФОП ОСОБА_1 від 04.10.2021 року повідомлено Харківську митницю ДМС, що надати інші документи у Багатопрофільної приватної фірми "АСТРА" відсутня можливість. Просив прийняти рішення по ЕМД №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року (а.с. 114).

Харківською митницею відмовлено БПФ "АСТРА" у митному оформленні товару та прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UА807000/2021/001602/2 від 04.10.2021 року (а.с. 11 - 12).

В рішенні про коригування митної вартості товарів в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі МК України, зазначено про: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи, подані декларантом у відповідності до пункту 3 статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2, 3) не надана декларантом відсутня у розпорядженні митного органу інформація щодо угод на ідентичні товари / на подібні товари; 4) не надана декларантом відсутня у розпорядженні митного органу інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом відсутня у розпорядженні митного органу інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару; на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Джерелом інформації для даного рішення з врахуванням спрацювання ризику АСАУР стала наявна в митному органі цінова інформація, що наявна в АСМО "Інспектор" та ЄАІС про митні оформлення товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально найближчий термін - ЕМД №UА110050/2021/009489 від 23.09.2021 року, ЕМД №UА100380/2021/17683 від 15.07.2021 року.

Коригування митної вартості товару здійснено за другорядним методом (резервним) методом у відповідності до статі 64 МК України. Розрахунок митної вартості товару складає: товар 1) 1,510 доларів США/кг.

Вказане рішення надіслано декларанту на його електронну адресу 04.10.2021 року, що підтверджено повідомленням декларанту від 04.10.2021 та запитами (повідомленнями) (62) №5716 від 04.10.2021 року (а.с. 171 - 173).

В позовній заяві позивач зазначив, що декларантом поло подано до Харківської митниці нову ЕМД №UА807200/2021/008008 від 04.10.2021 року (а.с. 39 - 40).

Також, на підставі вказаного вище рішення про коригування митної вартості товару, Сумською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2021/00186 від 04.10.2021 року (а.с. 9 - 10).

Позивачем було надіслано до ДМС України скаргу на вказана вище рішення про коригування митної вартості товару №UА807000/2021/001602/2 від 04.10.2021 року (а.с. 41 - 44).

Розглянувши вказану скаргу, листом ДМС України від 25.10.2021 року повідомлено позивача, що оскільки при випуску товару «ровінг зі скловолокна ...» у вільний обіг за митною декларацією від 04.10.2021 № ІІАВ07200/2021/008008 БПФ «АСТРА» не скористалась правом, передбаченим сьомою частиною статті 55 МКУ, тобто погодилось з прийнятим митницею рішенням, в зв`язку з чим, у митниці відсутні законодавчі підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів № ІІА807000/2021/001602/2 (а.с. 45 - 48).

Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 10 червня 2020 року по справі №1.380.2019.004752, яку відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

Суд звертає увагу, що перед прийняттям вказаного вище оскаржуваного рішення, після отримання ЕМД №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року, поданій БПФ "АСТРА" до митного органу, Харківською митницею оформлено електронний запит (протокол обробки електронного документу) (62) № 5716 від 01.10.2021 року, в якому зазначено, що відповідно до вимог ст. ст. 55. 57 МКУ між митним органом та декларантом проведена процедура консультації щодо вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. У зв`язку зі спрацюванням профілю ризику АСАУР АСМО "Інспектор" необхідно надати інформацію про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Також, в запиті митний орган просив декларанта:

- пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю,

- надати оригінали документів, зазначених в ЕМД, або засвідчених в установленому порядку їх копій.

Листом за підписом митного брокера ФОП ОСОБА_1 від 04.10.2021 року повідомлено Харківську митницю ДМС, що надати інші документи у Багатопрофільної приватної фірми "АСТРА" відсутня можливість. Просив прийняти рішення по ЕМД №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року.

У зв`язку чим митним органом винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/001602/2 від 04.10.2021 року, а також оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2021/00186 від 04.10.2021 року.

Суд звертає увагу, що у відзиві на позов представник митного органу зазначив, що за поданою декларантом до митного оформлення ЕМД №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року в АСМО Інспектор було згенеровано профілі ризиків АСАУР за кодами 103-1; 105-2; 106-2. Вказане також підтверджено електронною роздруківкою АСМО Інспектор (а.с. 106).

Також, у відзиві зазначено, що в результаті вивчення поданих до митного оформлення разом з ЕМД №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року документів, порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених митницями ДМС України раніше, митним органом було встановлено наступні обставини:

1. Задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари оформлені митницями ДМС України у максимально наближений термін, і становить 1,51 дол. США/кг, зокрема, це підтверджується ЕМД №UA110050/2021/009489 від 23.09.2021 року та №UA100380/2021/17683 від 15.07.2021 року, що стали джерелом для визначення митної вартості;

2. Митна декларація країни відправлення надана у поганій якості, що не дозволяє читати деякі графи, та надана без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземну мову міжнародного спілкування відповідно до вимог ст. 254 МК України;

3. Номер коносаменту, що вказаний в митній декларації країни відправлення (другий рядок зверху, четвертий стовпчик зліва направо експортної декларації) не співпадає з номером коносаменту, поданого до митного оформлення. Дану розбіжність стало можливим встановити лише шляхом порівняння наданої декларації з експортними митними деклараціями країни походження Китай, що надавалися іншими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, з перекладом;

4. Наявність розбіжностей міститься у платіжних дорученнях. Відповідно до п. 1 зовнішньоекономічної угоди купівлі-продажу №29/03/21 від 29.03.2021 зазначено, що (російською мовою) «Продавец продает, а Покупатель покупает товар по цене и в количестве согласно Инвойсов, которые являются неотъемлемой частью контракта… », також пунктом 4.1. встановлено, що «оплата за поставляемый товар будет осуществляться согласно условий, указанных в Инвойсах, которые являются неотъемлемой частью контракта».

В наданому разом з ЕМД Інвойсі № SDFE3210706-2 від 05.08.2021 року значиться загальна сума поставки 55059,84 дол. США та спосіб оплати (Method of payment) 30% передоплата (advance payment) та 70% післяплата після отримання коносаменту (against the copy of B/L). Отже, 30% від суми 55059,84 дол. США має становити 16517,952 дол. США. Натомість, до митниці надано два платіжних доручення №96 від 23.07.2021 на суму 31680 дол. США по інвойсу №SDFE3210706 від 15.07.2021 та №119 від 10.09.2021 на суму 79531,32 дол. США по інвойсам №SDFE3210706 від 24.07.2021 року та №SDFE3210706-02 від 05.08.2021 року. Отже суми, зазначені у платіжних дорученнях не відповідають умовам оплати, що визначені в Інвойсі №SDFE3210706-2 від 05.08.2021 року.

Як свідчать матеріали справи та зазначалося судом, разом з митною декларацією №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року декларантом було надано до митного органу документи, зазначені у графі 44 вказаної ЕМД, а саме: пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.08.2021 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) SDFE3210706-2 від 05.08.2021 року; коносамент (Bill of lading) MEDUQ5764392 від 23.09.2021 року; сертифiкат про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP) G01065 від 06.08.2021 року; залізнична накладна для внутрішнього сполучення №42152819 від 27.09.2021 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №119 від 10.09.2021 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №96 від 23.07.2021 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 15.07.2021 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією УкрПромЗовнЕксперт №1912 від 01.10.2021 року; страховий поліс № від 06.08.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток 1 від 14.05.2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення № 29/03/21 від 29.03.2021 року; договір про надання послуг митного брокера №83 від 11.04.2011 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ №7608699 від 01.10.2021 року; ВМД UA807170/2021/057521 від 03.09.2021 року; сертифікати аналізу від 05.08.2021 року; копія митної декларації країни відправлення №00706272 від 11.08.2021 року.

Копії вказаних документів також надано позивачем до суду.

Так, листом за підписом митного брокера ФОП ОСОБА_1 від 04.10.2021 року повідомлено Харківську митницю ДМС, що надати інші документи у Багатопрофільної приватної фірми "АСТРА" відсутня можливість. Просив прийняти рішення по ЕМД №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року.

При цьому, в позовній заяві та в додаткових поясненнях, поданих до суду, представник позивача неодноразово наголошував, що разом з митною декларацією №UA807200/2021/007970 від 01.10.2021 року декларантом було надано до митного органу всі наявні в нього документи, які підтверджують визначену в ЕМД митну вартість товару за першим методом.

Щодо тверджень представника митного органу стосовно наявності розбіжностей у платіжних дорученнях, суд зазначає наступне.

Згідно умов зовнішньоекономічного контракту №29/03/21 від 29.03.2021 року, до якого Продавець продає, а Покупець купує товар по ціні та в кількості згідно Інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту на суму 100 000,00 дол. США на умовах, викладених в Контракті.

Також, сторонами Контракту №29/03/21 від 29.03.2021 року укладено та підписано Доповнення до Контракту, відповідно до якого "Продавець продає, а Покупець купує товар по ціні та в кількості згідно Інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту на суму 600 000,00 дол. США на умовах, викладених в Контракті".

Згідно з п. 3.1 - 3.3 Контракту, Продавець постачає товар по даному Контракту на умовах, вказаних в Інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту відповідно до Правил ІНКОТЕРМС (2010). Поставка повинна бути здійснена протягом 15 календарних днів з дня виставлення Інвойсу. Датою постачання вважається дата виписки коносаменту компанією-перевізником.

Відповідно до п.4.1, 4.4 Контракту №29/03/21 від 29.03.2021 року, оплата за постачаємий товар буде здійснюватися згідно умов, вказаних в Інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту. Валюта платежу дол. США.

В додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що оплата придбаного згідно Контракту №29/03/21 від 29.03.2021 року товару проводилась по декільком інвойсам.

Так, в матеріалах справи містяться копії рахуну-фактури (iнвойс) (Commercial invoice) SDFE3210706-2 від 05.08.2021 року, проформи - інвойсу (invoice) SDFE3210706 від 15.07.2021 року, інвойсу (invoice) SDFE3210706 від 24.07.2021 року, які містять перелік товарів/послуг, їхню кількість та суму коштів, яку Покупець має за них сплатити, а також умови оплати товару.

Також, до справи надано копії банківських платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах №119 від 10.09.2021 року та №96 від 23.07.2021 року.

Згідно платіжного доручення №96 від 23.07.2021 БПФ "АСТРА" було сплачено на рахунок продавця передоплату у сумі 31680,00 дол. США за проформою інвойсом №SDFE3210706 від 15.07.2021 року.

Відповідно до проформи інвойсу від 15.07.2021 вартість товару встановлена у сумі 105600,00 дол. США. Зазначено умови поставки 30% предоплата та 70% оплата після отримання копії коносаменту.

Таким чином, 30% передоплати за вказаним проформою інвойсом становить 30%*105600,00 дол. США = 31680,00 дол. США.

Отже, передоплата у сумі 31680,00 дол. США за проформою інвойсом №SDFE3210706 від 15.07.2021 та за платіжним дорученням №96 від 23.07.2021 цілком відповідала умовам поставки та поданим до митного оформлення декларації та документам.

Відповідно до платіжного доручення №119 від 10.09.2021 року позивачем було оплачено на рахунок продавця оплату на суму 79531,32 дол. США за інвойсами №SDFE3210706 від 24.07.2021 та №SDFE3210706-02 від 05.08.2021.

Відповідно до інвойсу №SDFE3210706 від 24.07.2021 загальна остаточна вартість товару становить 56151,48 дол. США. За вказаним інвойсом позивачем було оплачено 56151,48 дол. США.

Відповідно до інвойсу №SDFE3210706-02 від 05.08.2021 загальна остаточна вартість товару становить 55059,84 дол. США. Відповідно до умов поставки позивач має оплатити 70 відсотків оплати за товар після отримання копії коносаменту.

З врахуванням передоплати у сумі 31680,00 дол. США за проформою інвойсом №SDFE3210706 від 15.07.2021 позивачем за інвойсом №SDFE3210706-02 від 05.08.2021 року було оплачено остаток оплати у сумі 23379,84 дол. США.

Таким чином, позивачем було оплачено відповідно до платіжного доручення №119 від 10.09.2021 року на рахунок продавця оплату на суму 79531,32 дол. США за інвойсами №SDFE3210706 від 24.07.2021 (56151,48 дол. США) та №SDFE3210706-02 від 05.08.2021 (23379,84 дол. США).

Оскільки передоплата та оплата товару, придбаного за зовнішньоекономічним контрактом №29/03/21 від 29.03.2021 року, здійснювалась Покупцем (позивачем) за декількома інвойсами, в сукупності сплачена ним сума відповідає заявленій митній вартості за придбаний товар, відтак, спростовує твердження представника відповідача в цій частині також.

З приводу тверджень відповідача, що номер коносаменту, що вказаний в митній декларації країни відправлення не співпадає з номером коносаменту, поданого до митного оформлення, суд зазначає, що у вказаних документах ідентичними є відомості, зокрема, щодо: номеру контейнерів, позначек та пломб (containernumber, seal numbers and marks); дати завантаження на борт (Shipped on board date); номеру судна та рейсу (vessel and voyage no); номеру бронювання (booking ref.), тощо.

Вказані обставини відповідачем не оскаржуються та не спростовуються.

Суд звертає увагу, що митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.

Правомірність такого підходу неодноразово оцінювалася судами, зокрема Верховний Суд у Постанові від 13.10.2021 р. у справі № 804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Надання позивачем додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

З переліку витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути. Відтак, відповідачем було отримання позивачем вичерпної інформації щодо додаткових документів, надання яких забезпечить митне оформлення товару за визначеною у декларації вартістю.

Зазначення відповідачем одночасно усіх можливих причин, що передбачені частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, не можна вважати належним обґрунтуванням коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 по справі №820/2014/17, в якій Верховний Суд також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 Про захист особи відносно актів адміністративних органів.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо тверджень представника відповідача, що надана позивачем митна декларація країни відправлення поганої якості, що не дозволяє читати деякі графи, а також надана без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземну мову міжнародного спілкування, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.57 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни.

Зважаючи на що, твердження представника відповідача в цій частині є необґрунтованими та не беруться судом до уваги, оскільки, як вже зазначалося,

Суд звертає увагу, що оскільки копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, у митного органу відсутня необхідність порівнювати номер коносаменту, що вказаний в митній декларації країни відправлення, з номером коносаменту, поданого до митного оформлення та таке порівняння не може впливати на визначення митної вартості товару.

Крім того, згідно з листом Державної митної служби України від 08.10.2010 р. № 11/2-10.16/11627-ЕП, адресованим Начальникам регіональних митниць (крім Регіональної інформаційної митниці), на який у запиті від 01.10.2021 року посилається митний орган при витребуванні додаткових документів, начальникам митниць, з метою вирішення питання практичної реалізації Угоди про інформаційне забезпечення між Держмитслужбою та Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати, 02.08.2010 підписано протокол, яким передбачено, зокрема, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР може використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації такої декларації та її перекладу на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати.

Відтак, вимога митниці про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.

Разом з цим, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару не наведено обставин в обґрунтування необхідності надання перекладу вказаної експортної декларації, пов`язаних з перевіркою або підтвердженням відомостей, зазначених у митній декларації. Так само не зазначено обґрунтування необхідності здійснення декларантом верифікації декларації країни відправлення, враховуючи, що в силу положень вказаного листа Державної митної служби України, на який посилається сам відповідач, верифікована експортна митна декларація використовується митними органами виключно як додаткова довідкова інформація.

Крім того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідач зазначив, що джерелом інформації для такого рішення з врахуванням спрацювання ризику АСАУР стала наявна в митному органі цінова інформація, що наявна в АСМО "Інспектор" та ЄАІС про митні оформлення товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально найближчий термін - ЕМД №UА110050/2021/009489 від 23.09.2021 року, ЕМД №UА100380/2021/17683 від 15.07.2021 року. Коригування митної вартості товару здійснено за другорядним методом (резервним) методом у відповідності до статі 64 МК України на підставі інших митних декларацій.

Суд зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №826/16046/16, що враховується судом відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товару також не зазначено інформації про аналіз товарів, визначених позивачем в поданій ним ЕМД, на ідентичність тим, що зазначені в інших митних деклараціях (ЕМД №UА110050/2021/009489 від 23.09.2021 року, ЕМД №UА100380/2021/17683 від 15.07.2021 року), які взято до уваги митницею при визначенні митної вартості товару, за всіма ознаками, в тому числі за такими, як фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник, а також дати ввезення, кількості, комерційні рівні, різницю у відстанях і способах транспортування.

Крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, в спірному рішенні митним органом не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Отже, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем взагалі не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу з інших електронних митних декларацій для коригування митної вартості за другорядним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.

Зазначена позиція також відповідає висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.01.2020 року у справі №813/5405/15, від 31.01.2020 року у справі №804/7761/16.

Таким чином, суд приходить до висновку, що взята митним органом в якості джерела цінової інформації, інформація з інших електронних митних декларацій (ЕМД №UА110050/2021/009489 від 23.09.2021 року, ЕМД №UА100380/2021/17683 від 15.07.2021 року), унеможливлює її використання під час визначення митної вартості товару, що ввозився на територію України позивачем в рамках зовнішньоекономічного контракту №29/03/21 від 29.03.2021 року.

В ході судового розгляду відповідач не довів неможливості застосування заявленого позивачем методу визначення митної вартості, оскільки не була підтверджена наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, недостовірних або неповних відомостей.

Суд зазначає, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Разом з тим, в силу ч.4 ст.54 МК України саме по собі ненадання документів на вимогу митного органу не є підставою для коригування митної вартості, за відсутності обґрунтування митним органом того, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які конкретно документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 22.01.2021 року у справі №826/21860/15.

Судом встановлено, що електронний запит відповідача від 01.10.2021 року про необхідність надання додаткових документів містять перелік документів, який повністю відтворює положення частини 3 статті 53 Митного кодексу України.

У вказаному запиті відповідачем не зазначено, які саме документи, передбачені ст. 53 МК України, повинен надати позивач для підтвердження заявленої митної вартості за поданими до митного оформлення митними деклараціями. Вказане підтверджено роздруківкою АСМО Інспектор, що міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21 195 (далі - Правила № 598), у графі 33 Рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу, результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем жодним чином не вказано, які саме з наданих позивачем документів містять неповні відомості та/або розбіжності.

Крім того, митний орган не зазначив, які саме документи, на думку митниці, не містять в собі всіх даних на підтвердження обраного методу визначення митної вартості та які саме документи має подати позивач для підтвердження заявленої митної вартості.

Верховний Суд постанові від 30.10.2018 року у справі № 826/25605/15 зазначив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд також не приймає до уваги посилання представника митного органу у відзиві на позов на те, що "під час здійснення митного контролю спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товару, оскільки таке посилання міститься лише у запитах на надання додаткових документів та у відзиві на адміністративний позов, при цьому цього не було покладено в основу спірних рішень.

Крім того, суд зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а.

Таким чином, твердження відповідача щодо непідтвердження декларантом документально відомостей, зазначених в митній декларації, не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

В свою чергу, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Проте, відповідачем не визначено встановлених під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі № 804/1755/17.

Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості суд також визнає необґрунтованим.

Таким чином, надані позивачем до суду так і відповідачу, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документи на підтвердження митної вартості товару у повній мірі підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, у зв`язку з чим оскаржуване рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/001602/2 від 04.10.2021 року необґрунтоване та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Щодо позовної вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої Харківською митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2021/00186 від 04.10.2021 року.

Відтак, об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики.

Отже, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі v. Finlandвід 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spainвід 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Багатопрофільної приватної фірми "АСТРА".

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

З приводу клопотання про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи, які складають 18 500,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Суд звертає увагу, відповідачем не надано до суду заперечень щодо суми понесених витрат на правничу допомогу та її зменшення.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Судом встановлено, що між БПФ "АСТРА" (Клієнт) та АО "БОРБУНЮК" (Бюро) в особі адвоката Борбунюка О.О. (ордер на надання правничої допомоги серії АХ №1024883 від 17.11.2021 (а.с. 66 - 67) укладено договір про надання АО правової допомоги №47 від 11.10.2021 року, за умовами якого Клієнт доручає Бюро представництво та захист своїх інтересів, зокрема, в судах будь - якої інстанції (а.с. 61 - 63).

Згідно п.3.6 договору, обов`язки Бюро з надання Клієнтові правової допомоги вважаються виконаними повністю після підписання Клієнтом акту прийому - передачі послуг та/або отримання Клієнтом рахунку.

Також, сторонами Договору підписано Додаткову угоду№1 від 04.11.2021 року (а.с. 64 - 65), якою обумовлено вартість послуг адвоката.

АО "БОРБУНЮК" виставлено БПФ "АСТРА" рахунок на оплату №56 від 04.11.2021 року на суму 9 500,00 грн. (а.с. 69).

Згідно платіжного доручення №2511 від 12.11.2021 року, Клієнтом сплачено в безготівковій формі шляхом перерахунку 6 000,00 грн. на банківський рахунок АО "БОРБУНЮК" надання правової допомоги (а.с. 68).

Разом з додатковими поясненнями від 21.02.2022 року представником позивача надіслано до суду детальний опис робіт (наданих послуг) в рамках договору про надання Бюро правової допомоги №47 від 11.10.2021 року, в якому визначено надані послуги та їх вартість, зокрема: 1. складання та подання позовної заяви - 5 годин, 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.) грн.; 2. складання та подання скарги до митного органу вищого рівня щодо визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/001602/2 від 04.10.2021 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2021/00186 від 04.10.2021 р. - 3 години, 3000,00 (три тисячі гривні 00 коп.) грн.; 3. складання відповіді на відзив на позовну заяву (за необхідності) - 3 години, 3000,00 (три тисячі гривні 00 коп.) грн.; 4. представництво Клієнта в 1 (одному) судовому засіданні. 3 години, 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) грн.; 5. додаткові письмові пояснення - 3 години, 3000,00 (три тисячі гривні 00 коп.) грн. Всього: 18 500,00 грн.

Верховний Суд в постанові від 03 березня 2021 року у справі №640/18964/17 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд зазначає, що визначення в детальному описі робіт (наданих послуг) надання адвокатом таких послуг як складання та подання скарги до митного органу вищого рівня щодо визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації (3000,00 грн.), не можуть вважатися та не розглядаються як надання правової (правничої) допомоги в рамках даної справи, оскільки подача таких скарг до податкового органу передувала зверненню до суду з позовом.

Крім того, положення КАС України не передбачають обов`язку позивача надавати до суду додаткові пояснення по справі (3000,00 грн.). Отже, суд також не приймає до уваги включення до понесених витрат на правничу допомогу витрати, пов`язані з наданням додаткових пояснень. Суд також звертає увагу, що КАС України не покладає на позивача обов`язку з подання до суду додаткових пояснень при розгляді справи в порядку спрощеного провадження відповідно до статті 262 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Відповідач у відзиві на позов заперечував щодо суми понесених витрат на правничу допомогу та зазначив, що заявлене представником позивача клопотання не підлягає задоволенню.

В той час, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (постанова Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 року по справі №826/9047/16.

Враховуючи предмет позову та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг в рамках договору про надання правової допомоги, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Таким чином, заявлене представником позивача клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Багатопрофільної приватної фірми "АСТРА" (просп. Ювілейний, буд. 56,м. Харків,61153, ) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/001602/2 від 04.10.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Харківської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2021/00186 від 04.10.2021 року.

Стягнути на користь Багатопрофільної приватної фірми "АСТРА" () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ().

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці () на користь Багатопрофільної приватної фірми "АСТРА" () 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат на правничу (правову) допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.