Справа № 380/12396/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -з

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з призначення пенсій Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 03.08.2022 № 45;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог частини другої пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12 квітня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ПФУ у Львівській області було прийнято рішення від 03.08.2022 № 45, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю половини пільгового стажу на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, а саме підтверджений трудовий стаж позивача на таких роботах складає 05 років 03 місяці та 13 днів. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки вважає, що у нього наявний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 з 09.05.1987 по 01.10.1993 6 років 4 місяці 22 днів (половина стажу 6 років 3 місяців), загальний страховий стаж позивача складає 30 років, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої робити. Позивач переконаний, що відповідач порушує його право на отримання пенсії у належному розмірі, тому просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 13.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

04.10.2022 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.

Ухвалою суду від 02.12.2022 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив наступне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 380/8381/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 20.04.2021 №45. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 09.05.1987 по 15.05.1989, коли позивач працював оператором по підземному ремонту свердловин 4 розряду на виробництві по добуванні нафти, газу і газового конденсату в Нафтопереробному управлінні «Усинскнефть» об`єднання «Коминефть» до пільгового стажу за списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 380/8381/21, Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 12.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнято рішення № 45 від 23.12.2021, з врахуванням висновків суду та яким відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії № 45 від 23.12.2021, відповідачем зокрема зазначено, наступне: «Страховий стаж особи 32 роки 2 місяці 26 дні. До пільгового стажу, який становить 5 років 3 місяців 13 днів, зараховано періоди з 09.05.1987 по 15.05.1989. Особа не має право на пенсійну виплату відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) із зменшенням пенсійного віку, оскільки у заявника підтверджено менше половини стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 у справі № 380/2495/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з призначенням пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 23.12.2021 №45. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2021 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

На виконання вищевказаного рішення суду від 19.04.2022 у справі № 380/2495/22, Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області ще раз повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 12.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняло рішення від 03.08.2022 № 45, яким позивачу знову відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії від 03.08.2022 № 45, відповідачем зокрема зазначено, наступне: «Страховий стаж особи 32 роки 2 місяці 26 дні. Пільговий стаж особи становить 5 років 3 місяців 13 днів (в тому числі період з 09.05.1987 по 15.05.1989 становить 2 роки 7 днів), який зараховано згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 380/8381/21)». «До пільгового стажу не зараховано період роботи з 21.08.1992 по 01.10.1993, оскільки відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці. Робота у шкідливих та важких умовах після 21 серпня 1992 відповідно до пункту 4.1 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах №383 від 18.11.2005 та затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України зараховується до пільгового стажу, якщо право на це підтверджене результатами атестації робочого місця». «Особа не має право на пенсійну виплату відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) із зменшенням пенсійного віку, оскільки у заявника підтверджено менше половини стажу на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці».

Позивач не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (надалі по тексту - Закон №1058-ІV).

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону №1788-XII право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно з п. б ст.13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як слідує з матеріалів справи, позивачу станом на дату звернення до ГУ ПФУ у Львівській області (12.04.2021) виповнилося 58 років.

Загальний стаж позивача не є спірним та складає 32 роки 02 місяці 26 днів.

У рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №380/8381/21, судом встановлено наступне: « …згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 , позивач в період з 09.05.1987 по 15.05.1989 працював за професією оператора по підземному ремонту свердловин 4 розряду на виробництві по добуванню нафти, газу і газового конденсату. Враховуючи те, що записами у трудовій книжці в сукупності з наявними в матеріалах справи довідками та іншими матеріалами підтверджено період роботи ОСОБА_1 , щодо якого виник спір, суд приходить до висновку про необхідність включення відповідачем спірного періоду у пільговий стаж позивача…».

Згідно з рішенням від 03.08.2022 № 45 про відмову в призначенні пенсії відповідач визнає 05 років 03 місяці 13 днів пільгового стажу позивача за Списком № 2, який зараховано за період його роботи з 09.05.1987 по 15.05.1989.

Водночас, у спірному рішенні від 03.08.2022 № 45 відповідач вказує, що особа не має право на пенсійну виплату відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) із зменшенням пенсійного віку, оскільки у заявника підтверджено менше половини стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами. При цьому вказує, що період роботи позивача з 21.08.1992 по 01.10.1993 повинен бути підтверджений матеріалами проведеної атестації робочого місця якщо робота, яка дає право на пільгове пенсійне забезпечення, має місце після 21 серпня 1992 року. Однак, такі матеріали про результати проведеної атестації робочого місця позивачем не надані.

З приводу даного твердження відповідача суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої наказом №162 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в періоди роботи з 1983-1993) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Аналогічні норми містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про стаж його роботи, записи відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях №162 від 20.06.1974, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.

Зокрема, згідно з записами в трудовій книжці, в межах спірного періоду з 21.08.1992 по 01.10.1993 позивач працював майстром підземного ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин на підприємстві «Коминефть».

Вказана посада, відповідно до підпункту «а» пункту 2 розділу ХІІІ Постанови ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах», яка діяла в період роботи позивача, включена до списку №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, що не заперечується відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо необхідності проведення атестації робочих місць за умовами праці позивача, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 1 серпня 1992 року.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Наведене свідчить, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

За таких умов, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10.03.2015 та 17.03.2015 у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Крім того, відповідач у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 03.08.2022 № 45 не зазначає про те, що позивачем не дотримано будь-яких вимог щодо наявності або форми документів, які подаються для призначення пенсії, їх недостатності або невідповідності.

Аналізуючи вищевказане, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до пільгового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем, враховуючи те, що записами у трудовій книжці підтверджено період роботи ОСОБА_1 , з 21.08.1992 по 01.10.1993 на посаді майстра підземного ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин на підприємстві «Коминефть», суд приходить висновку, що орган Пенсійного фонду України протиправно не зарахував такий до пільгового стажу позивача.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що спірне рішення є необґрунтованим та безпідставним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 03.08.2022 № 45 підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог частини другої пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12 квітня 2021 року, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, з матеріалів справи слідує, що позивач є громадянином України, станом на дату звернення до ГУ ПФУ у Львівській області (12.04.2021) йому виповнилося 58 років. Загальний стаж позивача не є спірним та складає 32 роки 02 місяці 26 днів.

При цьому, сторонами не заперечується, що пільговий стаж позивача за списком №2 без урахування періоду його роботи з 21.08.1992 по 01.10.1993 становить 5 років 3 місяці 13 днів.

Таким, чином, враховуючи висновки суду про необхідність зарахування періоду роботи ОСОБА_1 , з 21.08.1992 по 01.10.1993 до його пільгового стажу, суд зазначає що в сукупності стаж роботи позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників становить більше 6 років 3 місяці (більше половини стажу на зазначених роботах), що є достатнім для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах (зі зменшенням пенсійного віку) відповідно до вимог пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки відповідач вже розглянув питання щодо призначення пенсії позивачу і прийняв рішення, яке є предметом оскарження в даній справі, повторний розгляд заяви про призначення ОСОБА_1 пенсії за таких умов безпідставно повертає сторони у первісний стан, бо умови призначення і документи, на підставі яких призначається пенсія - не змінилися, питання полягає тільки в правовій оцінці даних. А з цього приводу відповідач вже свою думку висловив.

Відповідно до пункту 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд також враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року по справі №21-1465а15, яка полягає у тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд наголошує, що умови, за яких пенсійний орган відмовляє у зарахуванні стажу роботи, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен зарахувати стаж роботи.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, передбачену списком № 2 з 12.04.2021 (з дня звернення), на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши при цьому до його пільгового (спеціального) стажу за списком №2 період роботи з 21.08.1992 по 01.10.1993 на посаді майстра підземного ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Щодо судового збору, то такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 03.08.2022 № 45 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах, передбачену списком № 2 з 12.04.2021, на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши при цьому до його пільгового (спеціального) стажу за списком №2 період роботи з 21.08.1992 по 01.10.1993 на посаді майстра підземного ремонту свердловин в цеху капітального і підземного ремонту свердловин.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна