Справа № 260/3229/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/3229/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з моменту звернення за призначенням, а саме з 14.07.2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 29.07.2022 року відповідачем 1 було надіслано лист, в якому було повідомлено про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення про відмову в призначені пенсії. Таке рішення мотивоване тим, що довідки про стаж роботи не можуть бути зараховані, а тому загальний стаж позивача складає 20 років 5 місяців 28 днів, що є не достатнім для призначення пенсії. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки вона не може нести відповідальність за заповнення трудової книжки, а такі недоліки її заповнення не є підставою для відмови у врахуванні трудового стажу за спірний період.

22 вересня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив. Зокрема, зазначає, що заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке рішенням № 44 від 22.07.2022 року відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із огляду на недостатність страхового стажу. Так, тривалість останнього склала 20 років 5 місяців 28 днів (за необхідних 29 років), і до нього не зараховано: періоди роботи із 09.01.1991 року по 28.11.1997 року, згідно з довідкою МП «Дір» № 168-Д від 10.02.2005 року та з 11.07.2000 року по 13.05.2002 року відповідно до довідки ТОВ «Євросінтез» № 74 від 21.07.2006 року, оскільки у трудовій книжці позивача відсутні записи про трудову діяльність у зазначені періоди. Що стосується періоду роботи з 11.07.2000 року по 13.05.2002 року, то у СПОВ також відсутні відомості про сплату страхових внесків.

01 листопада 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив. Так, зазначає, що загальний страховий стаж позивача складає 20 років 05 місяців 28 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 09.01.1991 по 28.11.1997 згідно довідки від 10.02.2005 № 168-Д МП «Дір», оскільки такий потребує перевірки за відсутності відповідного запису у трудовій книжці; період роботи з 11.07.2000 по 13.05.2002 згідно довідки №74 від 21.07.2006 ТОВ «Євросінтез», оскільки потребує перевірки за відсутності відповідного запису у трудовій книжці та відсутності страхових внесків згідно з довідкою СПОВ про зазначений період.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 липня 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучила ряд правовстановлюючих документів, серед яких: трудову книжку серії НОМЕР_1 та довідки №168-Д від 10.02.2005 року (видана МП «Дір») і №74 від 21.07.2006 року (видана ТОВ «Євросінтез»).

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області), яке рішенням №44 від 22.07.2022 року відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу від 19 років до 29 років. При цьому до страхового стажу не зараховано наступні періоди трудової діяльності: 09.01.1991 28.11.1997 за довідкою №168-Д від 10.02.2005 МП «Дір», оскільки такий потребує перевірки за відсутності запису у трудовій книжці про зазначений період; 11.07.2000 13.05.2002 згідно з довідкою №74 від 21.07.2006 ТОВ «Євросінтез», оскільки такий потребує перевірки за відсутності запису у трудовій книжці та страхових внесків згідно з довідкою СПОВ про зазначений період.

При цьому ОСОБА_1 повідомлено, що вище зазначені періоди можуть бути враховані після долучення до електронної пенсійної справи акту про зустрічну перевірку підтверджуючих довідок у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 637 «Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що записи про спірні періоди роботи ОСОБА_1 відсутні у долученій до заяви про призначення пенсії трудовій книжці НОМЕР_1 .

Поряд з цим, законодавець передбачив можливість підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів. Так, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів (далі Порядок №637). П.п. 1, 2 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку №637).

Згідно п. 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (п. 24 Порядку №637).

Таким чином, з проведеного правого аналізу нормативно-правових актів, що визначають порядок підтвердження трудового стажу особи, вбачається, що такий, за відсутності запису у трудовій книжці, може бути підтверджено також відповідними довідками, виданими юридичними особами, в яких працювала така особа.

Судом встановлено, що з метою підтвердження наявного трудового стажу за відсутності відповідних записів у трудовій книжці ОСОБА_1 подала до уповноваженого органу довідки №74 від 21.07.2006, видану ТОВ «Євросінтез», та №168-Д від 10.02.2005, видану МП «Дір».

Як вбачається з тексту таких довідок відомості про періоди роботи позивача вказані з посиланням на відповідні накази із зазначенням їх реквізитів. Окрім того, довідки засвідчені печатками підприємств та підписами керівника.

Будь-яких причин неможливості врахувати відомості таких довідок ГУ ПФУ в Закарпатській області в оскарженому рішенні не наводить. Єдиною підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи є відсутність записів у трудовій книжці. Однак з цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача 2 на те, що можливість подання таких довідок на підтвердження трудового стажу зумовлена саме необхідністю захисту прав особи на пенсійне забезпечення у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці. В протилежному випадку подання таких довідок втрачає своє значення.

Окрім того, суд враховує, що в оскарженому рішенні територіальний орган Пенсійного фонду України звернув увагу ОСОБА_1 на те, що спірні періоди роботи можуть бути зараховані до страхового стажу тільки після долучення до електронної пенсійної справи акту про зустрічну перевірку підтверджуючих довідок. Разом з тим, суд вважає, що правом на проведення таких перевірок наділені саме органи Пенсійного фонду України.

Так, нормами ч. 3 ст. 44 Закону №1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Так, п. 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно п. 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Зазначене також кореспондується з положеннями ст. 45 Закону №1058.

Отже, норми чинного законодавства передбачають право органу Пенсійного фонду України на здійснення перевірки, в тому числі, поданих на підтвердження наявного страхового стажу відомостей у разі наявності сумнівів щодо їх достовірності.

В свою чергу особа, що звернулася за призначенням пенсії, правом на ініціювання та проведення зустрічної перевірки не наділена, а тому не може надати до органу Пенсійного фонду України відомості щодо результатів проведення такої.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема і Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України№ (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач 2, отримавши від позивача заяву та відповідні документи для призначення пенсії, не виконав покладеного на нього обов`язку щодо перевірки достовірності поданих документів на підтвердження наявного в ОСОБА_1 страхового стажу у разі наявності сумнівів щодо такого, натомість переклав обов`язок щодо доведення такого на пенсіонера.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог у частині зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.

З урахуванням викладеного, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, керуючись ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 14.07.2022 року з врахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів призначити позивачу пенсію за віком задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно -Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 22.07.2022 року № 44 про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.07.2022 року з урахуванням висновків суду.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) 496 грн. 20 коп. (Чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін