Справа № 280/2188/22
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 280/2188/22
(суддя Семененко М.О., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №280/2188/22 за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа - Державна судова адміністрація України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 січня 2022 року звернулася до суду з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, згідно з яким просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ начальника відповідача «Про зупинення виплати доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 » №95-ос від 23.09.2021;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу доплати до посадового окладу та зобов`язати ТУ ДСА України в Запорізькій області донарахувати і виплатити належну позивачу щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, за період з 24 вересня 2021 року до дня винесення рішення судом в цій справі, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно виніс наказ №95-ос щодо зупинення з 24 вересня 2021 року виплати позивачу доплати до посадового окладу за вислугу років, оскільки таким чином начальник територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області перевищив свої повноваження та обмежив розмір суддівської винагороди, що в свою чергу є нічим іншим, як порушення незалежності судді та свідчить про вплив на суллю з боку такого державного службовця.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року позов задоволено.

Суд, визнав протиправним та скасував наказ начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області «Про зупинення виплати доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 » № 95-ос від 23 вересня 2021 року.

Визнав протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо ненарахування і невиплати позивачу доплати до посадового окладу та зобов`язав відповідача донарахувати і виплатити належну ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, за період з 24 вересня 2021 року до 07 липня 2022 року, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і зборів. Рішення суду мотивовано тим, що обмеження у виплатах доплат суддям, які не відправляють правосуддя, допустимо лише у випадку притягнення їх до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком чого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, а будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15). Відповідачем не надано до суду доказів притягнення позивача до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності та як наслідок відсторонення третьою особою від посади чи від здійснення правосуддя. Утримання доплати як складової суддівської винагороди судді як виплата, що прирівнюється до заробітної плати, що була добровільно сплачена судді за відсутності рахункової помилки і недобросовісності, є неможливим. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, оскільки не надав оцінки доводам відповідача щодо вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 за №040808-15/2661-2021, як і не надав оцінки наданих відповідачем актам ревізії від 25.05.2021 року №08.08-20/7, витягу з висновку на заперечення до акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, листу відповідача від 16.09.2021 року №3934-08-04, листу Розівського районного суду Запорізької області від 22.09.2021 року №02-02/60/2021.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що у відповідності до ч.4 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку із закінченням терміну, на який ОСОБА_1 призначено на посаду судді, та з метою попередження вчинення дій, які трактуються фахівцями Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області як зайве нарахування та виплата коштів державного бюджету, враховуючи відмову видати наказ про зупинення доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 (лист Розівського районного суду Запорізької області від 22.09.2021 №02-02/60/2021) вирішено зупинити з 24 вересня 2021 року відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області виплату доплати до посадового окладу та вислугу років судді Розівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 (а.с. 19).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного наказу є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закону №1402-VIII) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Як зазначено у частині 8 статті 133 Закону №1402-VIII, Рада суддів України: 1) розробляє та організовує виконання заходів щодо забезпечення незалежності судів і суддів, поліпшення стану організаційного забезпечення діяльності судів; 2) розглядає питання правового захисту суддів, соціального захисту суддів та їхніх сімей, приймає відповідні рішення з цих питань; 3) здійснює контроль за організацією діяльності судів, заслуховує з цих питань Голову Державної судової адміністрації України, його заступників, керівників структурних підрозділів і територіальних управлінь Державної судової адміністрації України; 4) звертається з пропозиціями щодо питань діяльності судів до органів державної влади та органів місцевого самоврядування; 5) затверджує зразки посвідчень судді, судді у відставці; 6) здійснює контроль за додержанням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів, Голови чи членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Голови Державної судової адміністрації України чи його заступників; приймає рішення про врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів у діяльності зазначених осіб (у разі якщо такий конфлікт не може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом); 7) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з частиною 10 статті 135 Закону №1402-VIII суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

У п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)) зазначено: 2.Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 10 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами, а саме: - ч. 1 ст. 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду; - ч. 8 ст. 56, ч. 1,2 ст. 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації; - ч. 3 ст. 82,ч. 6,7 ст. 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

З огляду на наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що вказане Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)) стосується не тільки попередніх редакцій Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а й аналогічних вимог ч.10 ст.135 нині діючого Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів, які також не відповідають Конституції України, а тому не підлягають застосуванню, тобто Конституційний Суд України вирішує питання не тільки ретроспективно відносно двох минулих редакцій Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а й прив`язує визнання його положень неконституційними і для цілей нині діючого Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів.

Рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені (ст.151-2 Конституції України).

Правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акта, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Враховуючи викладене, обмеження у виплатах доплат суддям, які не здійснюють правосуддя, допустимо лише у випадку притягнення їх до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком чого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, а будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)).

Відповідач, посилаючись в оскаржуваному наказі №95-ос «Про зупинення виплати доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 » на положення частини 4 статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не зазначає підстав для їх застосування відповідачем як розпорядником бюджетних коштів, як і не зазначає підстав з посиланнями на докази притягнення позивача до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності та як наслідок відсторонення позивача від посади чи від здійснення правосуддя, а тому оскаржуваний наказ в цій частині є необґрунтованим та як наслідок є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на висновки Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області зроблені за результатом ревізії на підставі якої сформовано вимогу №040808-15/2661-2021 від 09.07.2021 року про усунення виявлених порушень, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 7 частини 1 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області пред`явлено відповідачу до виконання вимогу №040808-15/2661-2021 від 09.07.2021 року про усунення виявлених порушень, в тому числі відшкодувати зайво виплачених у 2020 році 18-ти суддям доплат до посадового окладу судді (а.с.68-69).

Тобто, вимога щодо відшкодування відповідачем зайво виплачених у 2020 році 18-ти суддям доплат до посадового окладу судді стосується виплат, що були здійснені відповідачем протягом 2020 року. При цьому, вимога Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області №040808-15/2661-2021 від 09.07.2021 року не містить висновків щодо протиправності та зайво виплачених у 2021 році доплат до посадового окладу судді таким суддям.

Враховуючи те, що вимога Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області №040808-15/2661-2021 від 09.07.2021 року не містить вказівки відповідачу щодо усунення порушення щодо виплати у 2021 році доплат до посадового окладу судді 18-ти суддям, в той час як оскаржуваним наказом позивачу зупинено таку виплату з 02.08.2021 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок про безпідставність посилань відповідача на зазначену вимогу.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що в оскаржуваному наказі відповідач не зазначає про те, що керувався зазначеною вимогою при його винесенні, а тому доводи відповідача щодо неповного дослідження судом першої інстанції обставин справи через не надання оцінки доводам відповідача щодо вимоги №040808-15/2661-2021 від 09.07.2021 року є безпідставним.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №280/2188/22 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2022 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов