Справа № 200/3834/22
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року справа №200/3834/22

м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Міронової Г.М., Казначеєва Е.Г. розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 200/3834/22 (головуючий І інстанції Арестова Л.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Верченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.06.2022 року № 74;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію з 14.06.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року, з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року, з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 11.01.2001 року по 14.05.2002 року, з 10.03.2004 року по 01.03.2005 року, з 04.02.2005 року, по 13.04.2005 року, з 04.05.2005 року по 25.07.2005 року, з 17.08.2005 року по 26.10.2005 року, з 07.12.2005 року по 20.01.2006 року, з 16.02.2006 року по 28.01.2007 року, з 05.02.2007 року по 16.07.2007 року, з 20.08.2007 року по 18.03.2009 року, з 24.10.2011 року по 11.06.2018 року, з 09.10.2018 року по 14.11.2018 року, з 28.11.2018 року по 26.04.2019 року, з 28.05.2019 року по 07.06.2022 року, із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8; до страхового стажу роботи періоди згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , здійснених на сторінках 6,7 з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 14.06.2022 року № 74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, до пільгового стажу за Списком №1 період навчання з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року, період проходження військової служби з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року, періоди роботи з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 11.01.2001 року по 14.05.2002 року, з 10.03.2004 року по 04.02.2005 року, з 01.03.2005 року по 13.04.2005 року, з 17.08.2005 року по 26.10.2005 року, з 07.12.2005 року по 20.01.2006 року, з 16.02.2006 року по 28.01.2007 року, з 31.07.2006 року по 28.01.2007 року, з 05.02.2007 року по 16.07.2007 року, з 20.08.2007 року по 18.03.2009 року, з 24.10.2011 року по 11.06.2018 року, з 09.10.2018 року по 14.11.2018 року, з 28.11.2018 року по 26.04.2019 року, з 28.05.2019 року по 07.06.2022 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 07.06.2022 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- в решті позовних вимог - відмовлено.

Представник позивача 18.08.2022 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки щодо однієї з позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази не ухвалив рішення, а саме в позові позивач просив суд зобов`язати відповідача зарахувати пільговий стаж роботи до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 (а.с. 158-159).

В обґрунтування заяви зазначено, що вказане має суттєве значення для позивача так як пільговий стаж різний, є такий який дає право (Список №1, Список затверджений Постановою № 202 (посади передбачені вказаними списками передбачають взаємозалік посад відповідно до частини п`ятої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії за частиною 3 цієї ж статті) на призначення пенсії за наведеними нормами закону, а є такий який не дає такого права (Список № 1 роботи на поверхні, Список №2).

Крім того, як встановлено рішенням суду від 15.08.2022 року у справі №200/3834/22, ОСОБА_1 працював на провідних посадах більше 10 років та має право на розрахунок його пільгового стажу роботи із застосуванням роз`яснення Міністерства Соціального захисту населення України від 20.01.1992 року №8.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року відмовлено представнику позивача в ухваленні додаткового рішення у справі.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду в частині відмови в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію позивачу з 14.06.2022 року; змінити абзац 3 результативної частини рішення замість «за Списком № 1» зазначити «ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», замість «Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області» зазначити «Годовне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області». Апелянт зазначає, що суд не вирішив в повному обсязі позовні вимоги та вийшов за їх межі необґрунтовано. Суд не перевірив наявну кількість стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Апелянт вважає неефективний спосіб захисту порушених прав позивача обраний судом в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії. На час звернення із заявою про призначення пенсії стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складав 25 років 1 місяць 24 дні. Судом порушено вимоги ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача не погодився з ухвалою суду першої інстанції від 25.08.2022 року, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду, ухвалити додаткове рішення у справі, яким зобов`язати відповідача пільговий стаж роботи позивача, а саме період навчання з 01.09.1991 по 24.05.1995, період проходження військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997, періоди роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 04.02.2005, з 01.03.2005 по 13.04.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 31.07.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022 зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8. Апелянт зазначає, що судом не вирішено одну з позовних вимог.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки при зверненні з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем не було надано довідок, уточнюючих пільговий характер роботи. Згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж позивача становить 23 роки 2 місяці 19 днів, пільговий стаж роботи відсутній.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи позивача згідно з записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_1 , оскільки записи нечитабельні. Період роботи позивача з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року не зараховано до страхового стажу, оскільки записи трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.12.1994 року є нечитабельними, жодних документів, передбачених Порядком № 637 не надано. Оскільки періоди роботи з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року не зараховано до страхового стажу, відтак розгляд питання про зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу можливий лише за умови зарахування спірного періоду до страхового стажу.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 НОМЕР_1 , оскільки відсутні уточнюючі довідки про пільговий характер роботи згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, із зазначенням періоду роботи, що зараховується до пільгового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, зайнятість повний чи неповний робочий день, відпусток без збереження заробітної плати, участь у страйках та прогулів.

Зобов`язання суду І інстанції зарахувати до пільгового стажу період роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 01.09.1991 по 24.05.1995, з 07.12.1995 по 21.05.1997, з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 04.02.2005, з 01.03.2005 по 13.04.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 31.07.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022 є безпідставною, оскільки документів, щодо підтвердження пільгового стажу роботи позивачем не надано.

Щодо зобов`язання суду І інстанції зарахувати до пільгового стажу період навчання з 01.09.1991 по 24.05.1995, період проходження строкової військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997. Оскільки судом І інстанції період роботи позивача з 11.07.1995 по 30.11.1995 зараховано до страхового а не пільгового стажу роботи, тому період проходження строкової військової служби також не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи. В наданій трудовій книжці позивача не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця тощо, у зв`язку з чим, підстав для зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно даного документу немає.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу представника позивача на ухвалу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційних скарг, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Позивач звернувся до Селидовського ОУПФУ із заявою в червні 2022 року про призначення пенсії за віком (а.с. 87, 100).

Рішенням ГУПФУ у Хмельницькій області від 14.06.2022 року № 74 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 07.06.2022 року. Пенсійний вік визначений частиною третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - незалежно від віку. Вік позивача 45 років 11 місяців 5 днів. Необхідний пільговий стаж роботи працівником, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особливий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди, та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії становить не менше 25 років. Пільговий стаж роботи позивача відсутній. Страховий стаж позивача становить 23 роки 2 місяці 19 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_1 на сторінках 6-7, оскільки записи не читабельні. Для зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_1 на сторінках 6-7, необхідно надати чітку скановану копію документа або надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на підставі первинних документів за час виконання робіт. До пільгового стажу не зараховано періоди згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_1 , оскільки відсутні документи про повну зайнятість впродовж робочого дня на підземних роботах, пов`язаних з видобуванням корисних копалин.

Для зарахування до пільгового стажу періодів роботи згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_1 , необхідно надати уточнюючі довідки про пільговий стаж згідно із Додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, із зазначенням періоду роботи, що зараховується до пільгового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, зайнятість повний чи не повний робочий день, відпусток без збереження заробітної плати, участь у страйках та прогулів. Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату 03.07.2041 року (відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує (а.с. 101).

Згідно записів № 2-10, 18-21, 27-49, 53-56 трудової книжки від 23.12.1994 року серії НОМЕР_1 позивач:

- з 03.01.1994 року по 22.02.1994 року проходив виробничу практику учнем гірника на поверхні в шахті ім. Д. О. Коротченко;

- з 15.12.1994 року по 12.04.1995 року проходив виробничу практику на різних посадах в шахті ім. Д. О. Коротченко;

- з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року навчався в Селидовському гірничому технікумі;

- з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року працював гірником підземним 3 розряду на дільниці підготовчих робіт в ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська»;

- з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року проходив строкову військову службу;

- з 23.11.2000 року прийнятий учнем гірника на поверхні на дільницю шахтного транспорту №1;

- з 11.01.2001 року по 14.05.2002 року працював гірником підземним з повним робочим днем в шахті на дільниці шахтного транспорту №1;

- з 10.03.2004 року по 04.02.2005 року працював прохідником з повним робочим днем у шахті у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтобудівельник»;

- з 01.03.2005 року по 13.04.2005 року працював підземним гірничим майстром на дільниці підготовчих робіт №1 у ДХК «Селидіввугілля» ДВАТ шахта ім. Д. О. Коротченко;

- з 04.05.2005 року по 25.07.2005 року працював прохідником з повним робочим днем під землею в Приватному підприємстві «Вітязь» ШУ «Донбас»;

- з 17.08.2005 року по 26.10.2005 року працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донецьке шахтобудівниче підприємство»;

- з 07.12.2005 року по 20.01.2006 року працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Приватному підприємстві «Виробничо-промислова група «Північ-Схід»;

- з 16.02.2006 року по 28.01.2007 року працював прохідником з повним робочим днем під землею в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік»;

- з 31.07.2006 року по 28.01.2007 року працював прохідником з повним робочим днем під землею в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглепроходка»;

- з 05.02.2007 року по 16.07.2007 року працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ремшахтострой»;

- з 20.08.2007 року по 18.03.2009 року працював прохідником з повним робочим днем у шахті у відокремленому підрозділі Шахта «Росія» Держаного підприємства «Селидівугілля»;

- з 24.10.2011 року по 11.06.2018 року працював прохідником з повним робочим днем у шахті у відокремленому підрозділі Шахта «Росія» Держаного підприємства «Селидівугілля»;

- з 09.10.2018 року по 14.11.2018 року працював прохідником підземним з повним робочим днем у шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль»;

- з 28.11.2018 року по 26.04.2019 року працював прохідником з повним робочим днем у шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль»;

- з 28.05.2019 року по 07.06.2022 року працює прохідником з повним робочим днем у шахті у відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» Держаного підприємства «Селидівугілля» (а.с. 109-119).

Згідно диплома серії НОМЕР_2 позивач в 1991 році вступив до Селидовського гірничого технікуму, а 24.05.1995 отримав кваліфікацію гірничого техніка-технолога.

За військовим квитком серії НОМЕР_3 позивач з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року проходив строкову військову службу (а.с. 88).

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно ч. 1 статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

За абз. 1 ч. 2 статті 1 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.

За п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За ч. 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи.

На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція № 58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

За п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Щодо незарахування до загального страхового стажу періодів з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року через те, що записи в трудовій книжці позивача нечитабельні.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. Спірні записи не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 275/615/17. Визначена позиція кореспондується з нормами Порядку №637, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Для підтвердження наявності у позивача страхового стажу відповідач 2 не повідомив позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, щодо періодів роботи з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року та проходження військової служби з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року.

Згідно розрахунку стажу позивача відповідачем 2 період проходження військової служби з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року зараховано до загального страхового стажу позивача та не зараховано до пільгового стажу (а.с. 27).

Таким чином, відповідач 2 не виконав свого обов`язку, передбаченого пунктом 4.2 Порядку № 22-1 щодо повідомлення про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

За змістом трудової книжки можливо встановити назву підприємства та періоди роботи з аналізу усіх граф трудової книжки, зокрема, щодо періоду роботи з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року. Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер.

Незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, за п. 3.1 рішення Конституційного Суду України у справі від 29.06.2010 року № 1-25/2010 одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

За таких обставин, доводи відповідача 2 щодо непідтвердження страхового стажу за період роботи позивача з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року та проходження військової служби з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року у зв`язку з тим, що записи в трудовій книжці не читабельні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи (а.с. 32, 111).

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач 2 безпідставно не врахував позивачу спірний період роботи з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року до страхового стажу.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 11.01.2001 року по 14.05.2002 року, з 10.03.2004 року по 01.03.2005 року, з 04.02.2005 року по 13.04.2005 року, з 04.05.2005 року по 25.07.2005 року, з 17.08.2005 року по 26.10.2005 року, з 07.12.2005 року по 20.01.2006 року, з 16.02.2006 року по 28.01.2007 року, з 05.02.2007 року по 16.07.2007 року, з 20.08.2007 року по 18.03.2009 року, з 24.10.2011 року по 11.06.2018 року, з 09.10.2018 року по 14.11.2018 року, з 28.11.2018 року по 26.04.2019 року, з 28.05.2019 року по 07.06.2022 року.

За п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону № 1058, є встановлення факту безпосередньої зайнятості повний робочий день на відповідних роботах, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Згідно п. 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у періоди з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 11.01.2001 року по 14.05.2002 року, з 10.03.2004 року по 04.02.2005 року, з 01.03.2005 року по 13.04.2005 року, з 17.08.2005 року по 26.10.2005 року, з 07.12.2005 року по 20.01.2006 року, з 16.02.2006 року по 28.01.2007 року, з 31.07.2006 року по 28.01.2007 року, з 05.02.2007 року по 16.07.2007 року, з 20.08.2007 року по 18.03.2009 року, з 24.10.2011 року по 11.06.2018 року, з 09.10.2018 року по 14.11.2018 року, з 28.11.2018 року по 26.04.2019 року, з 28.05.2019 року по 07.06.2022 року. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 11.01.2001 року по 14.05.2002 року, з 10.03.2004 року по 04.02.2005 року, з 01.03.2005 року по 13.04.2005 року, з 17.08.2005 року по 26.10.2005 року, з 07.12.2005 року по 20.01.2006 року, з 16.02.2006 року по 28.01.2007 року, з 31.07.2006 року по 28.01.2007 року, з 05.02.2007 року по 16.07.2007 року, з 20.08.2007 року по 18.03.2009 року, з 24.10.2011 року по 11.06.2018 року, з 09.10.2018 року по 14.11.2018 року, з 28.11.2018 року по 26.04.2019 року, з 28.05.2019 року по 07.06.2022 року, що не потребувало надання уточнюючих довідок та надає право включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, позивач помилково зазначає періоди своєї роботи з 10.03.2004 року по 01.03.2005 року, з 04.02.2005 року по 13.04.2005 року, що є опискою, замість правильного з 10.03.2004 року по 04.02.2005 року, з 01.03.2005 року по 13.04.2005 року.

За ч. 5 ст. 242 КАС України судом враховано правову позицію в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі №127/9289/17.

Згідно постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 174/658/16-а оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач безпідставно не врахував позивачу спірні періоди його роботи до пільгового стажу.

Щодо незарахування до пільгового стажу роботи позивача період навчання з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року.

Позивач навчався на денному відділенні Селидівського гірничого технікуму у період з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року, що підтверджується диплома серії НОМЕР_2 , та записами трудової книжки позивача від 23.12.1994 серії НОМЕР_1 (а.с. 16-17, 89).

Згідно розрахунку стажу, відповідачем 2 період навчання з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року не зараховано до пільгового стажу позивача (а.с. 27).

Згідно ст. 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» №1060-ХІІ від 23.05.1991 року (далі - Закон №1060-ХІІ), який введений в дію 26.06.1991 року (в редакції, яка була чинною до 06.09.2014 року) професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).

Професійні навчально-виховні заклади здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації громадян за державним замовленням, а також за договорами з підприємствами, установами, організаціями, окремими громадянами.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати одне або декілька базових підприємств (об`єднань, організацій), для яких вони готують робітничі кадри і відносини з якими регулюються на основі договорів.

Учні державних професійних навчально-виховних закладів з терміном навчання десять і більше місяців перебувають на повному утриманні держави.

Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.

За ст. 34 Закону № 1060-ХІІ до вищих навчальних закладів були віднесені технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 04..06.1991 року №1144-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту»:

1. Введено в дію Закон Української РСР «Про освіту» з дня його опублікування, а частину третю статті 11 і статтю 39 - з 1 серпня 1991 року; статті 18 і 19 - з 1 вересня 1991 року; статтю 12, частину п`яту статті 48 у питанні нових умов оплати праці учнів професійно-технічних училищ, частину першу статті 57 у питанні обсягів фінансування наукових досліджень - з 1 січня 1992 року; частину третю статті 27 - з 1 липня 1992 року, статті 24, 36, 37 в частині, що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1 вересня 1992 року; останній абзац частини першої статті 52 - з 1 січня 1993 року.

2. До приведення законодавства Української РСР у відповідність із Законом Української РСР «Про освіту» чинні законодавчі та інші нормативні акти Української РСР застосовуються, якщо вони не суперечать цьому Закону.

3. Закон Української РСР «Про освіту» застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону. У правовідносинах в галузі освіти, що виникли до введення в дію цього Закону, права й обов`язки, які виникнуть після введення його в дію, визначаються відповідно до цього Закону.

З урахуванням викладеного, позивач навчався у період з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року, тобто, до прийняття та набрання чинності Законом України «Про професійно технічну освіту» від 10.02.1998 року.

Конституційний суд України в рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Отже, до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.

За пп. «з» частини першої пункту 109 розділу VIII постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Згідно ч. 3 пункту 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Таким чином, для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу, особа, після завершення навчання, має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлються обмеження щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії.

Після закінчення навчання 24.05.1995 року в Селидівському гірничому технікумі, 11.07.1995 року позивач працевлаштувався за здобутою спеціальністю на підприємство ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська» на посаду гірника підземного.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до пільгового стажу період навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року.

Щодо періоду проходження позивачем військової служби з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року.

Згідно записів трудової книжки та військового квитка позивач з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року проходив строкову військову службу.

Згідно розрахунку стажу відповідачем2 період проходження військової служби з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року не зараховано до пільгового стажу позивача.

За п.п. «в» та «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

За ч. 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно абз. 2 пункту 1 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач працював гірником підземним 3 розряду на дільниці підготовчих робіт в ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська» та був звільнений з посади у зв`язку з призивом на військову службу, час проходження строкової військової служби з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року протиправно не зарахований відповідачем 2 до пільгового стажу позивача.

Таким чином, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення від 14.06.2022 року № 74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу.

Щодо розподілу заяви про призначення пенсії за правилами екстериторіальності.

В червні 2022 року позивач звернувся до Селидовського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, до якої були додані відповідні документи.

За ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг» для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідач як уповноважений орган не перевіряв дотримання інших умов для призначення пенсії із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, що є обов`язковою умовою відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію з 14.06.2022 року є передчасними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №211/5254/16-а (провадження №К/9901/5537/17), від 20.12.2018 у справі №132/3485/16-а (провадження №К/9901/44939/18).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 14.06.2022 року № 74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, до пільгового стажу за Списком №1 період навчання з 01.09.1991 року по 24.05.1995 року, період проходження військової служби з 07.12.1995 року по 21.05.1997 року, періоди роботи з 11.07.1995 року по 30.11.1995 року, з 11.01.2001 року по 14.05.2002 року, з 10.03.2004 року по 04.02.2005 року, з 01.03.2005 року по 13.04.2005 року, з 17.08.2005 року по 26.10.2005 року, з 07.12.2005 року по 20.01.2006 року, з 16.02.2006 року по 28.01.2007 року, з 31.07.2006 року по 28.01.2007 року, з 05.02.2007 року по 16.07.2007 року, з 20.08.2007 року по 18.03.2009 року, з 24.10.2011 року по 11.06.2018 року, з 09.10.2018 року по 14.11.2018 року, з 28.11.2018 року по 26.04.2019 року, з 28.05.2019 року по 07.06.2022 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 07.06.2022 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо ухвали про відмову в ухваленні додаткового рішення.

За ч. 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 статті 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За матеріалами справи 11.07.2022 року представник позивача звернувся з позовом до суду з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач-2) про:

- визнання протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.06.2022 № 74;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію ОСОБА_1 з 14.06.2022, зарахувавши: - до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.09.1991 по 24.05.1995, з 07.12.1995 по 21.05.1997, з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 01.03.2005, з 04.02.2005, по 13.04.2005, з 04.05.2005 по 25.07.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022, із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8; - до страхового стажу роботи періоди згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 здійснених на сторінках 6,7 з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 07.12.1995 по 21.05.1997.

Матеріалами справи підтверджено, а сторонами не оспорюється, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 07.06.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення від 14.06.2022 № 74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до якого пільговий стаж роботи позивача відсутній, а страховий стаж позивача становить 23 роки 2 місяці 19 днів. Разом з цим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не зараховані спірні періоди роботи позивача до його страхового та пільгового стажу.

Враховуючи, що завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України, судом оцінювались саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходило Головне управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, розглядаючи заяву позивача щодо призначення пенсії від 07.06.2022.

При цьому, суд зауважує, що, в оскаржуваному позивачем рішенні, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не вирішувалось питання щодо зарахування спірних періодів роботи позивача саме до стажу роботи який дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, а тільки до страхового та пільгового стажу позивача.

За результатом розгляду вказаного позову Донецьким окружним адміністративним судом прийнято рішення від 15.08.2022 у справі №200/3834/22, яким адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Разом із цим, у розглядаємій справі, судом не встановлювалось, що позивач працював на провідних посадах більше 10 років та має право на розрахунок його пільгового стажу роботи із застосуванням роз`яснення Міністерства Соціального захисту населення України від 20.01.1992 №8, оскільки, це не було спірним питанням в оскаржуваному позивачем рішенні.

В свою чергу, враховуючи подану позивачем заяву, суд вважає необхідним зазначити, що в порядку статті 246 КАС України ним при розгляді справи всебічно розглянуто та досліджено надані сторонами у справі заяви по суті справи і долучені докази, надано оцінку всім наведеним аргументам, про що зазначено у рішенні від 15.08.2022 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 200/3834/22 за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року у справі № 200/3834/22 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 30 листопада 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Г.М. Міронова

Е.Г. Казначеєв