Справа № 200/9402/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року справа №200/9402/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року (повне судове рішення складено 10 серпня 2022 року), на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року (повне судове рішенян складено 16 серпня 2022 року) у справі № 200/9402/21 (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання прийняти рішення та виплатити одноразову грошову допомогу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі ГУ НП в Донецькій області) про:

визнання протиправною та скасування відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 20.06.2018 після звільнення з поліції, у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, про яку повідомлено листом від 23.07.2021 № М-123/03/26-2021;

зобов`язання в п`ятнадцятиденний строк з дати винесення рішення судом прийняти рішення шляхом видання наказу про призначення виплати та виплатити їй одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 20.06.2018, у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 № 580-VIII у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, згідно заяви від 10.07.2020 у загальному розмірі (до 31.12.2021) 158 900,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Донецькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання прийняти рішення та виплатити одноразову грошову допомогу.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року задоволено апеляційну скаргу позивача.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 3 вересня 2021 року у справі № 200/9402/21 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила, що проходила службу в Національній поліції України та наказом ГУ НП в Донецькій області №59 о/с від 14.02.2020 її було звільнено зі служби в поліції через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, у зв`язку із отриманням травм під час виконання службових обов`язків. Зазначила, що 10.07.2020 звернулась до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі втратою працездатності, проте відповідачем складено висновок, яким відмовлено у призначенні грошової допомоги, оскільки ст. 97 Закону № 580-VIII не передбачено підстав для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.

Зазначила, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року скасовано висновок, який затверджено 14.08.2020, про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 20.06.2018 та зобов`язано повторно розглянути заяву від 10.07.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 20.06.2018, відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, з урахуванням висновків суду. Проте відповідачем повторно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності без визначення групи інвалідності посилаючись на те, що під час огляду МСЕК було визначено ступінь втрати професійної працездатності без визначення інвалідності вже після звільнення з органів поліції. Відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги по втраті працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 20.06.2018, після звільнення з поліції вважала протиправною просила задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано висновок ГУ НП в Донецькій області від 21.07.2021 щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, згідно з вимогами пункту 5 частини 1 статті 99 Закону № 580-VIII у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністартивного суду від 16 серпня 2022 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Не погодившись з судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати наведені рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено таке.

З огляду доказів, які надала позивач до суду, встановлено, що травма позивачем отримана 20.06.2018, огляд МСЕК проводився 26.05.2020, на якому встановлено ступінь втрати професійної працездатності, а звільнилась позивач 17.02.2020. Тобто ступінь втрати працездатності без визначення інвалідності позивачу встановлена після звільнення майже через два роки після отримання травми.

Таким чином, законні підстави для призначення ОСОБА_1 . ОГД на підставі п.5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII відсутні.

Апелянт зауважує, що суд, приймаючи рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 . ОГД, перейняв на себе дискреційні повноваження керівника органу поліції. Так, умови, за яких особа має право на отримання ОГД, закріплені у ст. 97 Закону №580-VIII, а ст. 101 - визначає підстави, за яких особа втрачає право на призначення і виплату ОГД.

Оскільки у ОСОБА_1 право на отримання ОГД відповідно до ст. 97 Закону № 580-VIII не виникло, то ст. 101 під час прийняття рішення про відмову у призначенні ОГД не застосовувалась.

Доводячи неправомірність висновків суду, висловлених у додатковому рішенні місцевого суду, апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції при винесенні додаткового рішення, норми КАС України застосовано невірно, внаслідок чого попри законодавству стягнуто з відповідача судовий збір у повному обсязі та ще і за подачу позивачем апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі № 200/9550/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Донецькій області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Скасовано висновок ГУ НП в Донецькій області, який затверджено 14.08.2020 року, про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 20.06.2018.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 20.06.2018, відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, з урахуванням висновків суду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року в справі № 200/9550/20-а - залишено без змін.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі № 200/9550/20-а встановлено наступне.

07.11.2015 позивач прийнята на службу в Національну поліцію України, що підтверджується записом в її трудовій книжці.

20.06.2018 з позивачем, капітаном поліції, старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області стався нещасний випадок, що підтверджується актом форми Н-1 від 10.09.2018 про нещасний випадок та актом форми Н-5 від 10.09.2018 розслідування нещасного випадку, що стався 20.06.2018.

Згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 31.01.2020 №33/25/06-29 позивач з 13.01.2020 по 31.01.2020 проходила медичну (військово-лікарську) комісію, за наслідками чого складено свідоцтво про хворобу № 44/СНП від 31.01.2020.

Наказом ГУ НП в Донецькій області № 59 о/с від 14.02.2020 майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 м. Краматорськ про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12ААА № 032475 від 26.05.2020 позивачу станом на 17.02.2020 встановлено первинно, одноразово по сукупності 30% втрати працездатності: 20% травма, отримана під час виконання службових обов`язків у період участі в АТО, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України; 10% травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

10.07.2020 позивач звернулася до ГУ НП в Донецькій області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності.

У відповіді відповідача на вказану заяву від 23.07.2020 зазначено, що після перевірки актів, підписання заяв та повернення матеріалів до управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області матеріали для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги буде направлено до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Донецькій області.

14.08.2020 відповідачем складено висновок, відповідно до якого позивачу в призначенні грошової допомоги відмовлено у зв`язку з тим, що ст. 97 Закону № 580-VIII не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.

Листом ГУ НП в Донецькій області від 26.08.2020 повідомлено позивачу, що виходячи з наданих документів, під час огляду МСЕК останній було визначено ступінь втрати професійної працездатності без визначення інвалідності вже після її звільнення з органів поліції. Оскільки законні підстави для виплати позивачу ОГД відповідно дост. 97 Закону № 580-VIII відсутні, керівництвом ГУ НП в Донецькій області затверджено висновок про відмову їй у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/9550/20-а 21 липня 2021 року відповідачем складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги, в якому зазначено, що у відповідності до вимог ст. Закону № 580-VIII не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.

Листом від 23.07.2021 № М-123/03/26-2021 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.03.2021 у справі № 200/9550/20-а заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності внаслідок травми, яка мала місце 20.06.2018, повторно розглянуто.

Зазначено, що підстави та умови виплати поліцейським ОГД внаслідок часткової втрати працездатності без визначення інвалідності передбачені положенням п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII. Виплата ОГД у разі отримання поліцейськими поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції та поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності (п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону) призначається і виплачується поліцейським, які на день виникнення права є діючими співробітниками поліції. За результатами повторного розгляду заяви та долучених в обґрунтування заявлених вимог документів встановлено, що позивач проходила службу на посаді старшого дільничного офіцера сектору превенції Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області у період з 07.11.2015 по 17.02.2022 і була звільнена зі служби в поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Згідно з довідкою Обласної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серія 12 ААА № 032475 від 26.05.2020 огляд МСЕК було проведено 26.05.2020, тобто після звільнення позивача з поліції. Таким чином, законні підстави для призначення відповідно до ст. 97 Закону ОГД у разі отримання травми під час виконання службових обов`язків, відсутні. З урахуванням викладеного керівництвом ГУ НП в області затверджено висновок про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Законодавцем визначено, що відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи зазначене, спірною обставиною у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

За приписами ч. 1 ст. 100 Закону № 580-VІІІ визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до Закону та інших нормативно-правових актів.

За приписами ч. 6 статті 100 Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Як вже зазначалось вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі № 200/9550/20-а встановлено, що 31.01.2020 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» видано ОСОБА_1 свідоцтво про хворобу № 44/СНП, відповідно до якого остання визнана непридатною до служби в поліції.

Відповідно до довідки Обласної медико-соціальної експертної комісії №1 м. Краматорськ про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12ААА № 032475 від 26.05.2020, позивачу станом на 17.02.2020 встановлено первинно, одноразово по сукупності 30% втрати працездатності: 20% травма, отримана під час виконання службових обов`язків у період участі в АТО, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України; 10% травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 97 Закону № 580-VІІІ порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №163/28293 та набрав чинності з 29.02.2016 року.

Пунктом 1 розділу І Порядку № 4 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в тому числі слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Пунктом 4 розділу І Порядку № 4 передбачено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема у випадку, що пов`язаний з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Відповідно підпункту 3 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 передбачено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.

Пунктом 1 Розділу 4 Порядку № 4 визначено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Згідно з пунктом 3 Розділу 4 Порядку № 4 рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

21 липня 2021 року відповідачем складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/9550/20-а, в якому зазначено, що у відповідності до вимог ст. 97 Закону № 580-VІІІ не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.

Слід зауважити, що вказаний висновок не ґрунтується на нормах Закону, оскільки позивач при зверненні до відповідача із заявою вказувала на отримання травми саме під час виконання службових обов`язків, при цьому надала довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення втрати постійної працездатності (у відсотках), відповідно до якій їй встановлено ступінь втрати професійної працездатності по сукупності 30% втрати працездатності: 20% травма, отримана під час виконання службових обов`язків у період участі в АТО, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України; 10% травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Отже, 20% втрати працездатності є наслідком травми, отриманої під час виконання службових обов`язків у період участі в АТО, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України.

Відтак, наявні підстави для застосування підпункту 5 пункту 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ.

Закон не містить виключень для осіб, які перестали проходити службу в поліції. Навпики, законодавство передбачає можливість призначення такої допомоги не лише для осіб, як проходять службу в поліції, а й для тих, хто проходив таку службу (наприклад, норми пункту 3 Розділу 4 Порядку № 4).

Відповідно до п. 5 ст. 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

При цьому, ст. 101 Закону № 580-VІІІ визначено вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Згідно зі ст. 101 Закону № 580-VІІІ підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

При цьому, відмова відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги не містить жодної з підстав, визначених законодавцем у ст. 101 Закону № 580-VІІІ.

Слід звернути увагу, що Законом № 580-VІІІ не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 8 розділу ІV Порядку № 4.

Норми самого Порядку № 4 не позбавляють позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлють обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Таким чином, відмовляючи у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом № 580-VІІІ та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновок ГУ НП в Донецькій області від 21.07.2021 щодо повторної відмови в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ, в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 є протиправним та підлягає скасуванню.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України уразі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Відповідно до приписів ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom), п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Ураховуючи викладене, місцевий суд також правильного висновку, що зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений з урахуванням чисельних судових рішень на користь позивача зі спірного питання.

Надаючи оцінку доводам апелянта про прийняття місцевим судом додаткового судового рішення у цій справі з порушенням норм процесуального права, колегія суддів виходить з такого.

Так, в обґрунтування заяви про винесення додаткового рішення, позивач зазначила, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року не вирішено питання про судові витрати у розмірі 2270 грн., які позивач понесла у зв`язку з апеляційним оскарженням ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року про закриття провадження.

Позивач просила суд винести додаткове рішення в частині позовних вимог позивача, що не були вирішені судом.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, КАС України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (третьої особи), наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.

З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Судами встановлено, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Донецькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання прийняти рішення та виплатити одноразову грошову допомогу.

Вказану ухвалу позивач оскаржила до Першого апеляційного адміністративного суду, сплативши при цьому судовий збір згідно з квитанцією № 56075 від 28.09.2021 у розмірі 2270,00 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року задоволено апеляційну скаргу позивача.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 3 вересня 2021 року у справі № 200/9402/21 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Донецькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задоволено частково та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Донецькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908 грн, відстроченого ухвалою Донецького окружного адміністративного суду про відкриття провадження у справі від 04 серпня 2021 року.

Разом з тим, місцевим судом не було вирішено питання щодо стягнення судового збору, понесеного позивачем при поданні апеляційної скарги на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року про закриття провадження у справі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з місцевим судом про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 2270 грн, сплаченого позивачем при поданні зазначеної апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі не наведено доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі № 200/9402/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 29 листопада 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук