Справа № 140/6857/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/6857/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) щодо відмови у призначенні пенсії за віком; скасування рішення про відмову у призначенні пенсії №86 від 20.09.2022 року; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 03.09.2022, зарахувавши до страхового стажу для визначення права на пенсію період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2005 по 30.06.2010.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 13.09.2022 звернулася до територіального відділу ПФУ за місцем свого проживання з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, досягнувши необхідного пенсійного віку та надавши необхідний пакет документів для призначення пенсії за віком.

Вказані документи за принципом екстериторіальності були направлені на розгляд до ГУ ПФУ в Рівненській області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного 29-річного страхового стажу (рішення № 86 від 20.09.2022). При цьому, до страхового стажу не було враховано період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2005 по 30.06.2010 відповідно до даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки и Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) від 12.07.2022 №110048АП/55.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням, та, покликаючись на приписи пункту 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), стверджує, що період зайняття підприємницькою діяльністю протягом 2005-2010 років та перебування на загальній системі оподаткування зі сплатою фіксованого податку зараховується до страхового стажу, який в сукупності із загальним стажем становить понад 29 років, що дає право на призначення пенсії за віком.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУ ПФУ в Рівненській області позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення, оскільки відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницькою діяльністю з 01.07.2005 пр 30.06.2010 через відсутність доказів про повну сплату страхових внесків (ОК-5).

21.07.2022 до суду надійшов відзив ГУ ПФУ у Волинській області, у якому представник вказаного відповідача позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні, оскільки відсутні підстави для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2005 пр 30.06.2010. Вказує, що згідно довідки Державної податкової інспекції у Волинській області від 26.07.2022 №1060/03-20-24-05-06 позива, зокрема, в період з 28.02.2003 по 31.03.2013 здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування та у вказаний період сплачувала фіксований податок (крім липня 2008 року та січня 2010 року), а тому позивач перебувала на умовах сплати фіксованого розміру податку на доходи фізичних осіб. Вважє, що ваказно довідка не підтверджує факт сплати страхових внесків в період здійснення нею підприємницької діяльності з 01.07.2005 по 30.06.2010, як помилково вважає позивач, а лише вказує на перебування позивача в зазначений період на загальній системі оподаткування, а також на умовах сплати фіксованого розміру податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи вимоги статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.09.2022 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 20.09.2022 №86 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 (а. с. 7). З вказаного рішення та розрахунку стажу (а. с. 7-8) вбачається, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу (29 років) та не зарахуванням до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2005 по 30.06.2010. Наявний страховий стаж позивача становить 26 років 8 місяців 5 днів.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що за частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі Закон №1058-IV).

Так, згідно із частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 3-1 розділу XV Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно із пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637, в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин), періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Абзацом третім підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі - Порядок № 22-1), передбачено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Тобто, за змістом пункту 3-1 розділу XV Закону № 1058-IV, пункту 4 Порядку № 637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Як слідує з листа Головного управління ДПС у Волинській області від 26.07.2022 №1060/03-20-24-05-06, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала на обліку в Ковельській ДПІ як суб`єкт підприємницької діяльності з 28.02.2003 по 15.12.2016, та, зокрема: з 01.01.2004 по 31.12.2004 перебувала на загальній на загальній системі оподаткування, валовий дохід, згідно поданих декларацій про майновий стан та доходи становить 800,00 грн.; з 01.01.2005 по 31.12.2005 перебувала на загальній на загальній системі оподаткування, валовий дохід, згідно поданих декларацій про майновий стан та доходи становить 800,00 грн.; з 01.01.2006 по 31.12.2006 перебувала на загальній на загальній системі оподаткування, валовий дохід, згідно поданих декларацій про майновий стан та доходи становить 400,00 грн.; з 01.01.2007 по 31.12.2007 перебувала на загальній на загальній системі оподаткування, валовий дохід, згідно поданих декларацій про майновий стан та доходи становить 800,00 грн.; з 01.01.2008 по 31.12.2008 перебувала на загальній на загальній системі оподаткування, валовий дохід, згідно поданих декларацій про майновий стан та доходи становить 13500,00 грн.; з 01.01.2009 по 31.12.2009 перебувала на загальній на загальній системі оподаткування, валовий дохід, згідно поданих декларацій про майновий стан та доходи становить 3375,00 грн.; з 01.01.2010 по 31.12.2010 перебувала на загальній на загальній системі оподаткування, валовий дохід, згідно поданих декларацій про майновий стан та доходи становить 13500,00 грн. Фіксований податко сплачувала у періоди, зокрема: з 01.10.2003 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 31.12.2008, з 01.0.2009 по 31.12.2009 по 31.12.2009, з 01.02.2010 по 31.12.2010 (а.с. 11).

Крім того, індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) містять інформацію про сплату страхових внесків в період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.07.2005 по 30.06.2010 (а.с. 9, 15-17), що є умовою для зарахування такого періоду до страхового стажу (а.с. 9).

Отже, вказаними документами підтверджено, що позивач у спірний період з 01.07.2005 по 30.06.2010 проводила підприємницьку діяльність, сплачувала фіксований податок, а тому висновки органу Пенсійного фонду щодо неможливості зарахування до трудового стажу позивача періоду її підприємницької діяльності 01.07.2005 по 30.06.2010, на думку суду, є необґрунтованими.

При цьому, суд заначає, що з огляду на зміст рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 20.09.2022 №86, таке рішення не містить жодної інформації щодо підстав незарахування до страхового стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.07.2005 по 30.06.2010. Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , який наявний в матеріалах пенсійної справи, позивачу зараховано до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності, зокрема, з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2005 по 31.03.2005, які за видом системи оподаткування та фактом сплати фіксованого податку є аналогічними до спірного періоду з 01.07.2005 по 30.06.2010 (а.с. 8).

Наведене свідчить про непослідовність та вибірковість ГУ ПФУ в Рівненській області при розгляді документів ОСОБА_1 при визначенні її права на пенсію, що в результаті призвело до порушення прав позивача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки на момент звернення за призначенням пенсії позивач досягла 60-річного віку та, за умови зарахування до її страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого податку з 01.07.2005 по 30.06.2010, у неї наявний необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком (29 років), тому оскаржуваним рішенням позивачу безпідставно відмовлено у призначенні зазначеної пенсії.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України»).

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» №137-V 14 вересня 2006 року, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішенням від 20.09.2022 №86, яке було прийняте ГУ ПФУ в Рівнеснькій області відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, враховуючи, що порушення прав позивача відбулося саме внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії, тому позовні вимоги про визнання протиправними дій та скасування рішення підлягають до задоволення шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 20.09.2022 №86.

Пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На думку суду, оскільки відповідно до норм Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області, якого, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 03.09.2022 (тобто, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, оскільки звернення за пенсією відбулося 13.09.2022 - не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку), зарахувавши до її страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2005 по 30.06.2010.

Відтак, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Рівнеснькій області від 20.09.2022 №86, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн., сплачений квитанцією від 12.10.2022 (а. с. 5).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Борисенка Олександра, 7, ідентифікаційний код юридичної особи 21084076), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 20 вересня 2022 року №86 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 03 вересня 2022 року, зарахувавши до її страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю 01 липня 2005 року по 30 червня 2010 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк