Справа № 420/9507/22
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9507/22

Суддя першої інстанції: Катаєва Е.В.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 19.09.2022р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій противоправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2022р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті йому, згідно заяви від 20.06.2022р., нарахованої заборгованості з пенсії за період з 01.04.2019р. по 01.11.2021р. в сумі 70914,11грн., а також щодо не нарахування та невиплати йому компенсації втрати частини доходів разом із сумою індексації, за період з 01.04.2019р. по 01.11.2021р. в зв`язку з порушенням строків нарахування (перерахунку) та виплати основної суми пенсії; зобов`язання виплатити йому на підставі заяви від 20.06.2022р. нараховану заборгованість по пенсії за період з 01.04.2019р. по 01.11.2021р. в сумі 70914,11грн. однією сумою, а також нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів разом із сумою індексації, за період з 01.04.2019р. по 01.11.2021р. в зв`язку з порушенням строків нарахування (перерахунку) та виплати основної суми пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому заборгованості по пенсії у розмірі 70914,11грн., яка виникла на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020р. у справі №420/8278/20. Однак, йому повідомлено про можливість проведення виплати зазначеної заборгованості після виділення коштів з Державного бюджету України, що на думку позивача, суперечить положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2022р. відмовлено у задоволенні позову, з підстав того, що відповідач на виконання рішення суду, як територіальний орган ПФУ здійснив всі дії щодо виконання рішення суду, а саме здійснив перерахунок пенсії та різниця у виплаченій пенсії та нарахованої за оновленою довідкою направлена до реєстру судових рішень, виконання яких залежить від виділених з державного бюджету коштів на вказану мету. На час розгляду справи заборгованість пенсії позивачу не сплачена, тому відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, індексації у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що пенсійним органом протиправно не виплачується йому заборгованість з пенсії у розмірі 70914,11грн. Невиконання рішення суду про виплату йому пенсії є втручанням у право на мирне володіння майном.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020р. у справі №420/8278/20, викладеним у редакції постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021р. визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови 25.08.2020р. у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019р. з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, про які вказано в довідці Управління СБУ в Одеській області №49 від 03.08.2020р., а також у здійсненні відповідних виплат з урахуванням вже виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2020р. про перерахунок пенсії на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області про розмір грошового забезпечення №49 від 03.08.2020р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання вищезазначеного судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019р. Станом на 04.07.2022р. невиплачена заборгованість з пенсії становить 70914,11грн.

20.06.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виплату заборгованості з пенсії із нарахуванням компенсації втрати частини доходів та індексації. /а.с.6/

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.07.2022р. №10456-8377/Б-02/8-1500/22 повідомлено ОСОБА_1 про можливість проведення виплати зазначеної заборгованості після виділення коштів з Державного бюджету України. /а.с.7/

Не погоджуючись із діями пенсійного органу щодо відмови у виплаті заборгованості по пенсії у розмірі 70914,11грн., із нарахуванням компенсації втрати частини доходів та індексації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла до наступних висновків.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі Закон України №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ст.8 Закону України №2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

У зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2022р. №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», починаючи з 01.04.2021р. асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснює виплату пенсій (в тому числі заборгованостей) у межах бюджетних асигнувань, розподіл яких здійснено Пенсійним фондом України.

Так, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.07.2022р. №10456-8377/Б-02/8-1500/22 повідомлено ОСОБА_1 про можливість проведення виплати зазначеної заборгованості після виділення коштів з Державного бюджету України. /а.с.7/

При цьому, пунктом 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України визначено, що здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому кодексу чи закону про Державний бюджет України визнається порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, відповідачем здійснено в межах компетенції можливі дії щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, а тому позовна вимога про визнання протиправними дій пенсійного органу щодо відмови згідно до заяви від 20.06.2022р. у виплаті ОСОБА_1 нарахованої заборгованості по пенсії за період з 01.04.2019р. по 01.11.2021р. в сумі 70914,11грн. є безпідставною.

Разом з тим, положеннями ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 5 ст. 372 КАС України визначено що, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020р. у справі №420/8278/20, викладеним у редакції постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021р. визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови 25.08.2020р. у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019р. з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, про які вказано в довідці Управління СБУ в Одеській області №49 від 03.08.2020р., а також у здійсненні відповідних виплат з урахуванням вже виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2020р. про перерахунок пенсії на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області про розмір грошового забезпечення №49 від 03.08.2020р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до інформації, наданої ГУ ПФУ в Одеській області, доплата пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/8278/20 за період з 01.04.2019 по 01.11.2021 року становить 70914,11грн.

Позивач в позовній заяві зазначає, що ГУ ПФУ в Одеській області не було виконано рішення суду по справі №420/8278/20 та не проведено виплату доплати пенсії за даний період. В обґрунтування правомірності зволікання щодо виконання рішення суду ГУ ПФУ в Одеській області посилається на п.29. ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої здійснення видатків бюджету без встановлення бюджетних призначень або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України є порушенням бюджетного законодавства. Погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Додатково Головне управління повідомило позивача, що доплата пенсії у сумі 70914,11грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України.

Також зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконало рішення суду по справі №420/8278/20 та допустило протиправну бездіяльність щодо виплати позивачу нарахованої пенсії в сумі 70914,11грн.

Тобто, звертаючись з даним позовом, позивач фактично просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/8278/20 в частині виплати перерахованої пенсії.

З системного аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі № 816/2016/17, від 21 листопада 2019 року по справі №802/1933/18-а, від 06 лютого 2019 року по справі № 816/2016/17, від 08 грудня 2020 року №540/326/20.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-III (надалі - Закон України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. (надалі - Порядок №159).

Згідно ст.1 Закон України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами ст.2 Закону України №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому вищезазначеному законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно приписів ст.ст.3, 4 Закону України №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до п.1 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п.2 Порядку №159).

За змістом п.3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - органом прокуратури) добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст.2 Закону України №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у т. ч. пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в т. ч. пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат), у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Статтею 4 Закону України №2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені доходи.

Також, статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282- ХІІ (надалі - Закон України №1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ст.4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Враховуючи те, що заборгованість з пенсії у розмірі 70914,11грн. ОСОБА_1 не виплачена, колегія суддів вважає позовні вимоги про визнання протиправними дій пенсійного органу щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів разом із сумою індексації, за період з 01.04.2019р. по 01.11.2021р. (включно) в зв`язку з порушенням строків нарахування (перерахунку) та виплати основної суми пенсії, передчасними, а тому не підлягаючими задоволенню.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Єщенко О.В. Яковлєв О.В.