Справа № 640/19941/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м. Київ № 640/19941/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні, без виклику сторін, адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна»

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

від 21 вересня 2018 року № та №,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Заммлер Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) з наступними позовними вимогами: визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 вересня 2018 року № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно нараховуються штрафні санкції та пеня за податковим повідомленням-рішенням від 25 квітня 2016 року №, яке є предметом оскарження у справі №826/16351/16, що стало підставою для висновку про порушення строків сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/19941/18 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ГУ ДФС у м. Києві не погоджується із заявленими позовними вимогами, підтримавши висновки акта перевірки.

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання позивача про зупинення провадження у справі до перегляду Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду рішення в адміністративній справі №826/16351/16. В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що дана справа та справа №826/16351/16 є подібними справами, що мають тотожний суб`єктний склад учасників справи, тотожні об`єкти та предмет правового регулювання - скасування податкових повідомлень-рішень та умови застосування правових норм, в контексті виникнення оскаржуваних рішень у справі №640/19941/18, у зв`язку з наявністю оскаржуваних у справі №826/16351/16 податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року зупинено провадження в адміністративній справі №640/19941/18 до перегляду Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду рішення в адміністративній справі №826/16351/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року поновлено провадження в адміністративній справі № 640/19941/18. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Замінено відповідача з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 21 вересня 2018 року № за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, визначеного пунктом 57.1 статті 57 та на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 3795,60 грн ТОВ «Заммлер Україна» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 379,56 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 21 вересня 2018 року № за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств, визначеного пунктом 57.1 статті 57 та на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 41, 41 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 151583 грн ТОВ «Заммлер Україна» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 30316,60 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акта від 07 вересня 2018 року №6814/26-15-12-12-12-35007717 камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по податку на прибуток ТОВ «Заммлер України» (далі по тексту - акт перевірки). Дані камеральної перевірки свідчать про порушення термінів сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на прибуток у сумі 13300,00 грн з граничним терміном сплати - 30 листопада 2015 року, фактично сплачено 15 грудня 2015 року із затримкою до 30 календарних днів; 151227,00 грн, 37806,75 грн згідно податкового повідомлення-рішення № від 31 травня 2018 року з граничним терміном сплати - 04 липня 2018 року, фактично сплачено 15 серпня 2018 року із затримкою більше 30 календарних дні.

Листом ГУ ДФС у м. Києві від 27 вересня 2018 року №71109/10/26-15-12-12-18 за наслідками розгляду заперечень на висновки акта перевірки, у зв`язку з порушенням термінів їх подання, заперечення залишені без розгляду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлює, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що платник податку на прибуток зобов`язаний сплачувати визначені ним податкові зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації; при цьому граничний строк сплати податкового зобов`язання відраховується від граничної дати подання податкової декларації.

Так, в акті перевірки зафіксовано, що позивачем порушено терміни сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на прибуток у сумі 13300,00 грн з граничним терміном сплати - 30 листопада 2015 року, фактично сплачено 15 грудня 2015 року із затримкою до 30 календарних днів; 151227,00 грн, 37806,75 грн згідно податкового повідомлення-рішення № 31 травня 2018 року з граничним терміном сплати - 04 липня 2018 року, фактично сплачено 15 серпня 2018 року із затримкою більше 30 календарних дні.

В свою чергу, позивачем в адміністративній справі №826/16351/16 оскаржено податкове повідомлення-рішення № від 25 квітня 2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року у справі №826/16351/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року та постановою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року у справі №826/16351/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року та постановою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено, у позивача виник обов`язок сплатити суму грошового зобов`язання по податку на прибуток, нараховану податковим повідомленням-рішенням № від 25 квітня 2016 року.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доводів та доказів, якими б підтверджувався факт своєчасної сплати узгоджених грошових зобов`язань в межах спірних відносин.

Інших доводів протиправності винесених податкових повідомлень-рішень від 21 вересня 2018 року № та № матеріали справи не містять.

З огляду на викладене суд вважає висновки акта перевірки про порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України такими, що знайшли своє документальне та нормативне підтвердження.

Враховуючи обґрунтованість висновків акта перевірки та не надання позивачем доказів, які б підтверджували своєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з податку на прибуток, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 21 вересня 2018 року № та № винесені правомірно та не підлягають скасуванню, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність винесених податкових повідомлень-рішень, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Аверкова