Справа № 260/3235/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/3235/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Мукачівської міської ради, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Мукачівської міської ради 9 сесії 8-го скликання №351 від 27.05.2021 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що знаходяться на території міста Мукачево, в межах АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати Мукачівську міську раду повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії клопотання ОСОБА_1 від 18.05.2020 та надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що знаходяться на території міста Мукачево, в межах АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Мукачівської міської ради з клопотанням про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації щодо відведення земельних ділянок для особистого селянського господарства, орієнтовною площею від 2,0 га, що знаходяться на території міста Мукачево, в межах АДРЕСА_1 ). 27 травня 2021 року рішенням Мукачівської міської ради 9 сесії 8 скликання № 351 розглянуто клопотання позивача та відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю погодження землекористувача (ч. 6 та ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). Позивач вважає, що прийняте відповідачем рішення № 351 від 27.05.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки жодних землекористувачів запропонована до оформлення земельна ділянка не має.

11 жовтня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заявлені позовні вимоги вважає безпідставними. Так, зокрема, зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. На засіданні 9 сесії Мукачівської міської ради 8 скликання прийнято рішення від 27.05.2021 №351, п. 1 якого відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю згоди землекористувача (ч. 6 та ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). Відповідач вважає вказане рішення правомірним та таким, що прийнято в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.05.2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Мукачівської міської ради з клопотанням в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, в якому просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_2 , суміжної із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:017:0066, що відповідає долученому графічному зображенню, орієнтовною площею 2,0 га.

До клопотання було додано: копію паспорту та коду заявника; графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Таке клопотання по суті було розглянуто Мукачівською міською радою тільки 27 травня 2021 року на дев`ятій сесії восьмого скликання, за результатами чого прийнято рішення №351, яким у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, що знаходиться на території АДРЕСА_2 , було відмовлено у зв`язку з відсутністю погодження землекористувача (ч. 6 та ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Не погодившись із зазначеним рішенням суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Ст. 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Чч. 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ст. 121 ЗК України врегульовано норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно положень ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зазначені повноваження органів місцевого самоврядування кореспондуються також з питаннями, що віднесені до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради, передбаченими ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон), та вирішуються виключно на пленарних засіданнях таких, серед яких вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивач звернулася у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу місцевого самоврядування Мукачівської міської ради.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає порядок розгляду вищезазначених клопотань уповноваженим органом. Так, вказана законодавча норма передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Дана норма носить імперативний характер та унеможливлює відмову уповноваженого органу з будь-яких інших підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17 та від 24 квітня 2018 року № 814/1961/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, суд повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Зазначене кореспондується також з встановленим Конституцією України обов`язком будь-якого суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Свою відмову у задоволенні заяви позивача Мукачівська міська рада аргументує відсутністю погодження землекористувача.

Проте суд не вважає такі мотиви для відмови ОСОБА_1 правомірними, оскільки вони не відповідають положенням ст. 118 ЗК України.

Так, суд враховує, що ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Як встановлено судом зі змісту спірного рішення, відповідач, відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з відсутністю погодження землекористувача. Водночас, жодних доказів на підтвердження наявності у спірної земельної ділянки землекористувача відповідачем не надано.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо та підтверджена відповідними доказами.

Проте у спірних правовідносинах відповідач, як суб`єкт владних повноважень жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення не надав.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а також надання оцінки усім фактам та обставинам, що мають значення.

Враховуючи вищенаведене, прийняте відповідачем рішення не містить законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

За викладених обставин, рішення відповідача не ґрунтується на вимогах статті 118 ЗК України, а, відтак, є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Повноваження відповідача з надання дозволу на розробку землевпорядної документації не є дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, суд враховує, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Враховуючи вищенаведене належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням висновків суду.

Наведені висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 16.05.2019 у справі №826/9569/17, від 14.08.2019 у справі №480/4298/18, від 05.12.2019 у справі №806/2540/17, від 29.04.2020 у справі №820/4932/18 та у постанові Великої Палати від 06.11.2019 у справі №509/1350/17.

Отже, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій справі частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Мукачівської міської ради Закарпатської області (місце знаходження: пл. Духновича, 2, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600, ) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення 9 сесії 8-го скликання Мукачівської міської ради №351 від 27.05.2021 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, що знаходиться на території

АДРЕСА_2 . Зобов`язати Мукачівську міську раду Закарпатської області повторно розглянути на черговій (позачерговій) сесії клопотання ОСОБА_1 від 18.05.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації для особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що знаходяться на території міста Мукачево, в межах вулиці Проніна Василія, з урахуванням висновків суду.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Мукачівської міської ради (місце знаходження: пл. Духновича, 2, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600, ) судові витрати у розмірі 496,20 грн. (Чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін