Справа № 420/23423/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/23423/21

Суддя в суді І інстанції Вовченко О.А. Рішення суду І інстанції ухвалено у м. Одеса

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управлінню Державної міграційної служби України в Херсонській області, а саме: визнання протиправними дії щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну; скасування рішення від 05 грудня 2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, так як міграційним органом правомірно скасовано дозвіл позивача на імміграцію в Україну № 5/8547 від 03 листопада 2009 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», а саме у зв`язку із з`ясуванням того факту, що його надано на підставі документів, що втратили чинність.

При цьому, наявність у позивача дитини, яка є громадянином Україні, на переконання міграційного органу є самостійною підставою для отримання дозволу на імміграцію в Україну, а також не впливає на предмет спору у даній справі.

В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу міграційного органу, у якому зазначено, що судом першої інстанції зроблено законний та обґрунтований висновок про необхідність задоволення позовних вимог, так як позивач на підставі діючих документів отримав дозвіл на імміграцію в Україну, не порушував законодавства України та має сім`ю в Україні, члени якої є громадянами України.

При цьому, на переконання позивача, міграційним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення належними доказами, а також не дотримано процедури прийняття оскаржуваного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянину Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 , 1990 року народження, Відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб управління МВС України в Херсонській області 03 листопада 2009 надано дозвіл № 5/8547 на імміграцію на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію» (а.с. 69) та документовано посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03 листопада 2009 року (а.с.71).

Підставою для надання зазначеного дозволу стало те, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , який є громадянином України.

При цьому, 05 грудня 2019 року Управлінням Державної міграційної служби України в Херсонській області на підставі висновку від 05 грудня 2019 року (а.с.74-75) прийнято рішення № 6501.4/30050-19 про скасування громадянину Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_3 Дат дозволу на імміграцію в Україну (а.с.76) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію».

Не погоджуючись з правомірністю прийнятого рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як міграційним органом безпідставно та непропорційно прийнято оскаржуване рішення, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про імміграцію» визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію», квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку особам, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України.

При цьому, згідно п. 1 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

В свою чергу, згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

Між тим, Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983.

Згідно п. 21 Порядку, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Згідно п. 22 Порядку, для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Згідно п. 23 Порядку, ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Згідно п. 24 Порядку, рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію». Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 6501.4/30050-19 від 05 грудня 2019 року, а також дій Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну № 5/8547 від 03 листопада 2009 року.

В даному випадку, оскаржуваним рішення скасовано дозвіл позивача на імміграцію в Україну № 5/8547 від 03 листопада 2009 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», а саме у зв`язку із з`ясуванням того факту, що його надано на підставі документів, що втратили чинність.

В свою чергу, як встановлено судом першої інстанції та вбачається із зібраних матеріалів справи, у заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну від 15 вересня 2009 року підставою для надання такого дозволу позивачем зазначено про те, що його повноюрідний брат ОСОБА_2 є громадянином України.

Тобто, єдиною підставою отримання дозволу на імміграцію був факт наявності у повноюрідного брата позивача громадянства України.

Між тим, рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 18 березня 2011 року (справа № 22ц-1083) скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2008 року та ухвалено нове рішення, яким у відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України.

В свою чергу, так як рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2008 року стало підставою для набуття громадянства України, у 2011 році рішенням Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області скасовано рішення про набуття повноюрідним братом ОСОБА_2 громадянства України.

Враховуючи викладене, позивач вже не є повноюрідний братом громадянина України, а тому колегія суддів погоджується з висновками міграційного органу про наявність підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, оскільки єдиною підставою отримання позивачем дозволу на імміграцію була наявність у нього брата - громадянина України, а така підстава та відповідні документи, що її підтверджували, втратили чинність.

При цьому, колегія суддів не приймає посилання позивача на тривалість періоду його проживання та наявність у нього родини в Україні та дитини, яка є громадянином України, так як відповідні обставини не мають жодного відношення до цього предмету спору.

Між тим, наявність у іноземця дитини, яка є громадянином України, є самостійною підставою для надання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції.

Вказані висновки колегії суддів узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 30 липня 2020 року (справа № 320/849/19).

З іншого боку, колегія суддів зазначає, що залучення іноземця міграційним органом до розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію, є правом, а не обов`язком міграційного органу.

При цьому, відсутність доказів отримання оскаржуваного рішення є підставою для поновлення процесуальних строків його оскарження, а не підставою для визнання його протиправним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

При цьому, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Задовольнити апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області.

Скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.