Справа № 200/10685/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2022 року справа №200/10685/21

м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Міронової Г.М., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 січня 2022 року у справі № 200/10685/21 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення індексації грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення в період з 25 лютого 2016 року по 26 квітня 2017 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для перерахунку індексації грошового забезпечення в період з 25 лютого 2016 року по 26 квітня 2017 року січень 2008 року; стягнути індексацію грошового забезпечення за період з 25 лютого 2016 року по 26 квітня 2017 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для перерахунку індексації грошового забезпечення в період з 25 лютого 2016 року по 26 квітня 2017 року січень 2008 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 4 січня 2022 року позов задоволений частково: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у не нарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення в період з 9 березня 2016 року по 26 квітня 2017 року; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 9 березня 2016 року по 26 квітня 2017 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Фактично апелянтом оскаржено рішення суду в частині незадоволених вимог щодо застосування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для перерахунку індексації грошового забезпечення за спірний період. Апелянт, посилався на висновки апеляційних адміністративних судів у справах № 520/4616/2020, № 460/4580/20, № 580/3167/20, № 120/4439/20.

Ухвалою апеляційного суду від 21.02.2022 року справу призначено до розгляду на 1 червня 2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, виходячи з наступного.

Наказом командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 9 березня 2016 року № 69 (по стройовій частині) старший сержант ОСОБА_1 , призначений на посаду старшого розвідника радіотелефоніста третього розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який прибув з Військової частини НОМЕР_3 , з 09 березня 2016 року був зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Наказом командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 26 квітня 2017 року № 112 (по стройовій частині) старший сержант ОСОБА_1 , начальник ремонтної майстерні взводу матеріального забезпечення, відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу), звільнений з військової служби в запас та з 26 квітня 2017 року виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

В період з 9 березня 2016 року по 26 квітня 2017 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно картки особового рахунку про нараховане та виплачене грошове забезпечення від 13 грудня 2021 року за № 194, довідки Військової частини НОМЕР_1 від 15 грудня 2021 року за № 195 про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивачу за період з 9 березня 2016 року по 26 квітня 2017 року, за період з 9 березня 2016 року по 26 квітня 2017 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась і не виплачувалась (а.с. 55-56).

В письмових поясненнях від 15 грудня 2021 року Військова частина НОМЕР_1 в якості причини ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення вказана відсутність цільового фінансування (а.с. 57).

За ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч. 1 ст. 9 Закону № 2011).

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України від 3 липня 1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Судом першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 9 березня 2016 року по 26 квітня 2017 року; зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 9 березня 2016 року по 26 квітня 2017 року.

В цій частині рішення суду сторонами не оскаржене.

Спірним при апеляційному перегляді є наявність правових відстав для визначення базового місця індексації грошового забезпечення позивача.

Розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

У даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачу. Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

За таких обставин, у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця січень 2008 року відсутні.

Апеляційним судом враховано висновки Верховного Суду в постанові від 15.10.2020 року у справі № 240/11882/19 у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України, а не висновки апеляційних адміністративних судів, які зазначені апелянтом.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині визначення базового місяця індексації грошового забезпечення позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 січня 2022 року у справі № 200/10685/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення індексації грошового забезпечення залишити без змін.

Повний текст постанови складений 30 листопада 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Г.М. Міронова

Е.Г. Казначеєв