Справа № 320/9733/22
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

01 грудня 2022 року 320/9733/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування розпоряджень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 31.10.2022 №804 про проведення фактичної перевірки;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо складання акту відмови у допуску до проведення фактичної перевірки та щодо викладення в акті відмови у допуску до проведення фактичної перевірки від 01.11.2022 інформації про відмову посадовим (службовим) особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Київській області від 08.11.2022 №613-Р;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057 термін дії з 11.08.2021 до 11.08.2026 (адреса місця торгівлі: Україна, Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б) та поновити дію зазначеної ліцензії з 08.11.2022;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л;

- зобов`язати Державну податкову службу України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №00016 термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 за місцезнаходженням: 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, Автодорога Київ-Чоп 20 КМ.+925 М. Місце провадження діяльності згідно з додатками (стор.1-2): Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б та Київська область, Васильківський район, с. Крячки, вул. Кривова, буд. 42 та поновити дію зазначеної ліцензії з 25.11.2022.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

01.12.2022 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити дію розпорядження Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №00016 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/9733/22.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що розпорядженням Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л анульовано ліцензію на виробництво пального №00016, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 01.07.2021 до 01.07.2024. Вказує, що здійснення ТОВ "Аліум-Пром" господарської діяльності залежить від наявності відповідної ліцензії, а її анулювання призводить до зупинення такої діяльності, що тягне за собою такі наслідки як втрата прибутку від здійснення господарської діяльності, несплату податків, неможливість виплати заробітної плати персоналу, простій обладнання, яке потребує постійного обслуговування, та введення простою у товаристві, а також неможливості виконання зобов`язань щодо реалізації пального за укладеними правочинами.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ "Аліум-Пром", а також правам та інтересам його контрагентів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

За приписами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 №2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Значення інституту забезпечення позову в Кодексі адміністративного судочинства України полягає в тому, що цим інститутом захищаються законні права/інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Зокрема, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Тобто, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При цьому, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо тимчасової охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення (в разі прийняття рішення на користь позивача). В тому числі метою забезпечення позову є запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Зокрема, в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Як слідує з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" () зареєстроване в якості юридичної особи 13.04.2017, номер запису 1 014918, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності ТОВ "Аліум-Пром" є, зокрема: 19.20. Виробництво продуктів нафто перероблення (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

01.07.2019 для здійснення господарської діяльності Державною податковою службою України було видано ТОВ "Аліум-Пром" ліцензію на виробництво пального (реєстраційний номер 00016) з терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 за місцезнаходженням: 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, Автодорога Київ-Чоп 20 КМ.+925 М. Місце провадження діяльності згідно з додатками (стор.1-2): Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б та Київська область, Васильківський район, с.Крячки, вул. Кривова, буд. 42.

11.08.2021 Головним управлінням ДПС у Київській області видано ТОВ "Аліум-Пром" ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі (реєстраційний номер 00057) з терміном дії з 11.08.2021 по 11.08.2026 за місцезнаходженням: 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, Автодорога Київ-Чоп 20 КМ.+925 М. Адреса місця торгівлі: Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б.

14.08.2017 ТОВ "Аліум-Пром" зареєстровано платником акцизного податку, а з 20.06.2019 за ТОВ "Аліум-Пром" зареєстровано акцизний склад за уніфікованим номером 1000413 за адресою: Київська область, Васильківський район, с Крячки, вул. Кривова, 42, та акцизний склад за уніфікованим номером 1000414 за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. О.Оникієнка, 127-Б.

Однак, 25.11.2022 Державною податковою службою України прийнято розпорядження №306-р/л "Про анулювання ліцензії", яким анульовано ліцензію на виробництво пального №00016.

У розрізі досліджуваних обставин, суд зазначає, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Згідно статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон №481) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до статті 15 Закону №481 ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії (стаття 1 Закону №481).

Отже, анулювання ліцензії на виробництво пального призводить до припинення відповідної ліцензованої діяльності позивача.

Таким чином, анулювання ліцензії на виробництво пального призвело до виникнення негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром", оскільки без ліцензії на виробництво пального у ТОВ "Аліум-Пром", як суб`єкта господарювання, відсутнє право провадити господарську діяльністю у сфері виробництва пального.

Суд акцентує увагу на тому, що розпорядження Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л, яким анульовано ліцензію на виробництво пального №00016 (термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024), фактично зупиняє господарську діяльність ТОВ "Аліум-Пром", оскільки унеможливлює подальше здійснення виробництва пального, що має негативні наслідки не лише для ТОВ "Аліум-Пром" та для його працівників, а й для третіх осіб, перед яким у ТОВ "Аліум-Пром" наявні господарські зобов`язання.

Також, суд враховує, що відповідно до Порядку віднесення об`єктів до об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109, діяльність з переробки нафти належить до сектору критичної інфраструктури.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №00016 може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Обираючи захід забезпечення позову суд керується критерієм співмірності щодо співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу з тими негативними наслідками, які можуть настати в результати невжиття цих заходів.

Тому, враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову із обставинами справи, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника.

У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів відповідачів чи інших осіб.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль та витрат.

При цьому, обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища суб`єкта господарювання до винесення остаточного рішення у справі.

Аналогічні висновки щодо подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постанові від 14.12.2021 у справі №240/16920/21 та постанові від 15.04.2022 у справі №440/6755/21.

Враховуючи вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" про забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" про забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити дію розпорядження Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №00016 - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/9733/22.

3. Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

4. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

5. Роз`яснити учасникам справи, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.