Справа № 500/3787/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3787/22

01 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Тернопільської митниці до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська митниця звернулася до суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі - Управління), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у якій просить:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі Відділ) Герелевич О.М. від 30.09.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № 69958951 в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 26000 гривень,

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу Герелевич О.М. про стягнення виконавчого збору від 30.09.2022 ВП №69958951.

В обґрунтування позову вказує, що 10.10.2022 Тернопільською митницею отримано оскаржувані постанови. Ці постанови винесені в межах виконавчого провадження №69958951 про примусове виконання виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/2776/19 про зобов`язання Тернопільську митницю (як правонаступника Галицької митниці Держмитслужби) повернути ОСОБА_1 фінансову гарантію в сумі 18 866 гривень 34 копійки, сплачену при поданні митної декларації №UA403030/2019/019660 від 28.10.2019.

У спірному випадку мова йде про виконання судового рішення майнового характеру, а тому виконавчий збір має обчислюватися на підставі частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню (поверненню) за виконавчим документом, що становить 1886,63 грн. Натомість державним виконавцем такий збір обчислено на підставі частини третьої цієї статті як для примусового виконання рішення немайнового характеру в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

З огляду на це, позивач вважає, що оскаржувані постанови в частині визначення розміру виконавчого збору не відповідають вимогам статті 27 Закону №1404-VIII, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 04.11.2022 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 23.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), призначено у справі судове засідання на 01.12.2022.

28.11.2022, у строк встановлений судом, до суду надійшов відзив на позов електронним зв`язком (а.с.50-54), а пізніше і поштовим (а.с.62-70), у якому відповідачі проти позову заперечують. Представник відповідачів зазначає, що мотиви позову є безпідставними, оскільки рішенням немайнового характеру є рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. У спірному випадку у виконавчому документі Тернопільську митницю зобов`язано повернути ОСОБА_1 фінансову гарантію в сумі 18866,34 грн, сплачену при поданні митної декларації UA403030/2019/019660 від 28.10.2019, а не стягнути кошти у відповідній сумі в користь стягувача.

Вважає, що виконавчий збір обчислений правильно відповідно до частини третьої статті 27 Закону № 1404-VIII, бо мова йде про виконання рішення суду про зобов`язання вчинити дії. Також представник відповідачів наводить положення Закону та судову практику, яка стосується загальних підстав для винесення та стягнення виконавчого збору з боржника. Просить відмовити у позові.

Разом з відзивом на позов відповідачем подано до суду матеріали виконавчого провадження ВП №69958951 (а.с.55-61, 72-83).

У судовому засіданні 01.12.2022 з ініціативи суду поставлено на обговорення питання належності відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у цій справі.

Представник позивача просила у разі його неналежності, залучити належного Відділ. Представник відповідачів не заперечувала проти заміни та зазначила, що виконання судового рішення у спірному випадку проводилося державним виконавцем Відділу.

Ухвалою суду від 01.12.2022, постановленою у судовому засіданні без виходу суду до нарадчої кімнати, керуючись статтями 43, 48, 287 КАС України, статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016, частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, пунктом 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (в редакції наказу Міністерства юстиції № 4224/5 від 27.12.2019), враховуючи думку учасників справи, замінено неналежного відповідача у цій справі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Старший державний виконавець Герелевич О.М., яка брала участь у розгляді справи, уповноважена на ведення справи у суді від імені Відділу та Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), а тому у зв`язку з заміною первинного відповідача розгляд справи не відкладався.

У судовому засіданні представник позивача Васильчук І.Б. підтримала позовну заяву, просила позов задовольнити. Зазначила, що повернення коштів як фінансової гарантії стягувачу здійснюється у чітко визначеній послідовності за відповідним висновком митного органу, який передається до виконання органам державної казначейської служби, у відповідності до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, а тому виконавчий документ не міг бути виконаний шляхом його пред`явлення стягувачем відразу до казначейської служби. У будь-якому випадку таке повернення коштів є рішенням майнового характеру, а тому й виконавчий збір має обчислюватися у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Представник відповідачів старший державний виконавець Герелевич О.М. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що виконавчий документ містить слово «зобов`язати», а тому не може вважатися рішенням майнового характеру. У випадку виконання рішення майнового характеру за участі боржника Тернопільської митниці, таке має виконуватися безпосередньо органами державної казначейської служби без залучення державної виконавчої служби.

У судовому засіданні заслухано пояснення представників сторін та постановлено ухвалу про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами КАС України з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2020, яке залишене в силі відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020, у справі № 500/2776/19 задоволено позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби.

Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 25.10.2019 №UA403000/2019/002319/2.

Зобов`язано Галицьку митницю Держмитслужби повернути ОСОБА_1 фінансову гарантію в сумі 18 866 гривень 34 копійки, сплачену при поданні митної декларації № UA403030/2019/019660 від 28.10.2019.

06.06.2022 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 500/2776/19 про зобов`язання Галицьку митницю Держмитслужби повернути ОСОБА_1 фінансову гарантію в сумі 18 866 гривень 34 копійки, сплачену при поданні митної декларації №UA403030/2019/019660 від 28.10.2019 (а.с.55, 72-73).

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 замінено боржника у виконавчому листі № 500/2776/19, виданому Тернопільським окружним адміністративним судом 06.06.2022, з Галицької митниці Держмитслужби на Тернопільську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

30.09.2022 старшим державним виконавцем Відділу Герелевич О.М. відкрито виконавче провадження ВП №69958951 з примусового виконання виконавчого листа №500/2776/19 від 06.06.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Галицької митниці Держмитслужби повернути ОСОБА_1 фінансову гарантію в сумі 18 866,34 грн, сплачену при поданні митної декларації UA403030/2019/019660 від 28.10.2019 (а.с.56-57, 75-76).

Пунктом 2 цієї постанови визначено строку для примусового виконання протягом десяти робочих днів.

У пункті 3 вказаної постанови державний виконавець постановив стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 26000 гривень.

Також 30.09.2022 державний виконавець виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження з Галицької митниці Держмитслужби на Тернопільську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (а.с.58, 78-79) та постанову про стягнення з Тернопільської митниці виконавчого збору у розмірі 26000 гривень (а.с.59-60, 81-82).

Судом встановлено, що виконавчий документ боржником виконано, кошти повернуті на рахунок стягувача ОСОБА_1 відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, про що свідчить лист Тернопільської митниці від 02.11.2022, наявний у матеріалах виконавчого провадження №69958951 (а.с.83), та підтвердили учасники справи.

Не погоджуючись із постановою державного виконавця від 30.09.2022 ВП №69958951 про стягнення виконавчого збору, а також постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2022 в частині визначення розміру виконавчого збору, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону №1404-VIII).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону №1404-VIII).

За змістом положень частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Також окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У цій справі спірним питанням є правильність обчислення розміру виконавчого збору, який, за переконанням позивача, має розраховуватися як 10 відсотків від майнової вимоги про повернення коштів стягувачу, а державний виконавець вважає, що мова йде про виконання рішення немайнового характеру.

З цього приводу суд зазначає, що зі змісту рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі № 500/2776/19 та виконавчого листа від 06.06.2022 у цій справі вбачається покладення на боржника Тернопільську митницю обов`язку повернути ОСОБА_1 фінансову гарантію в сумі 18866 гривень 34 копійки, сплачену при поданні митної декларації № UA403030/2019/019660 від 28.10.2019.

Рішення про повернення стягувачу коштів є рішенням майнового характеру та породжує підстави для зміни майнового стану фізичної особи стягувача. Сума коштів є чітко визначеною судовим рішенням як різниця митних платежів та інших податків, яку сплатив позивач (стягувач) митному органу у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару (фінансова гарантія). Сума коштів, яка підлягала поверненню, не потребувала додатково обчислення (розрахунку) боржником.

Відтак, на думку суду, державний виконавець при визначені розміру виконавчого збору у виконавчому провадженні №69958951 неправильно застосувала положення частини третьої статті 27 Закону №1404-VIII та безпідставно за примусове виконання рішення майнового характеру вказала про стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати, що ставить 26000 гривень, як в постанові про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2022, так і постанові про стягнення виконавчого збору.

Суд зауважує, що зміст частини другої статті 27 Закону №1404-VIII не допускає двозначності стосовно порядку обчислення виконавчого збору при виконанні рішення про повернення коштів, такий становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому як стягненню, так і поверненню.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для визнання протиправними та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу від 30.09.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № 69958951 в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 26000 гривень та постанови про стягнення виконавчого збору від 30.09.2022 ВП №69958951.

При цьому суд не перевіряє чи рішення суду про повернення коштів було виконано добровільно поза межами виконавчого провадження та без вжиття державним виконавцем заходів з примусового виконання чи в порядку примусового виконання рішення суду, на що звертає увагу відповідач у відзиві, бо такі обставини не стосуються підстав позову та не впливають на висновки суду про неправильне визначення Тернопільській митниці виконавчого збору у розмірі 26000 гривень за виконання виконавчого документа майнового характеру, а не 10 відсотків суми, що підлягає поверненню стягувачу.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як визначено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довели правомірності оскаржуваного рішення, не спростували обґрунтування позовних вимог позивачем.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 2481,00 грн, перерахована до бюджету відповідно до платіжного доручення №292 від 27.10.2022 (а.с.40).

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Тернопільської митниці до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герелевич О.М. від 30 вересня 2022 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 69958951 в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 26000 гривень (пункт 3).

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герелевич О.М. про стягнення виконавчого збору від 30 вересня 2022 року ВП №69958951.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь Тернопільської митниці судовий збір у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Позивач: Тернопільська митниця (вулиця Текстильна, 38, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46020, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ).

Відповідачі: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вулиця Грушевського, 8, місто Тернопіль, 46021).

Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ).

Повний текст рішення складено та підписано 01 грудня 2022 року.

Суддя Чепенюк О.В.