Справа № 480/6289/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2022 року Справа № 480/6289/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6289/22 за позовом ОСОБА_1 до Річківської сільської ради об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Річківська сільська рада об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області, в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в межах населеного пункту с. Головачі, на території Вирівського старостинського округу» від 03.09.2021.
На думку позивача, ця відмова є протиправною, оскільки зі ст.118, 122 ЗК України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено у порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст. 186-1 ЗК України тнорми ст. 118 ЗК України не містять.
При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.
Таким чином, позивач обґрунтовано розраховував на позитивне рішення у питанні передачі земельної ділянки у власність з огляду на дотримання ним визначених законодавством процедур, отже, відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, відповідачем порушено справедливий баланс інтересів сторін.
Зазначає, що умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, то орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Оскільки наявними доказами підтверджено відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтовані та законні рішення за наявності усіх передбачених законодавством умов для прийняття таких рішень, а мотиви у рішенні сесії мотиви не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою, то належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою.
Ухвалою від 28.09.2022р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 18.10.2022р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
16.11.2022р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки згідно з рішенням виконкому Вирівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 29.12.1993р. №51 «Про приватизацію» громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі Декрету Кабінету Міністрів від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» земельні ділянки було передано у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується архівним витягом першого архівного відділу Сумської районної адміністрації від 24.11.2022р. №32/05-48. На земельні ділянки вищевказаних громадян накладається земельна ділянка, за затвердженням проекту землеустрою на яку звернувся до Вирівської сільської ради ОСОБА_1 .
Крім того, абзацом 2 пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Також представник відповідача зазначає, що Річківській сільській раді відомо про спадкоємця ОСОБА_3 , яка згідно з рішенням виконкому Вирівської сільської ради від 29.12.1993 року отримала у приватну власність земельні площею 0,03га та 0,5га за адресою: АДРЕСА_1 .
Тому, враховуючи викладене вище, у задоволенні позову просить відмовити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Вирівської сільської ради Білопільського району «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 14.04.2017 було вирішено надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах населеного пункту с. Головачі на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Також цією сесією було вирішено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства. Контроль за виконанням даного рішення покладено на землевпорядника ОСОБА_6 .
Згідно з протоколом шістнадцятої сесії сьомого скликання Вирівської сільської ради Білопільського району та результатами поіменного голосування з питань порядку денного першого пленарного засідання зазначеної сесії від 14.04.2017р. встановлено, що за прийняття вказаного рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою проголосували за - 9 депутатів, утрималися - 2, проти - 0.
На підставі рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Вирівської сільської ряди Білопільського району від 14.04.2017р. ОСОБА_1 на підставі договору від 30.04.2021 замовив ФОП ОСОБА_7 (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №002248 від 05.02.2013) виготовлення проекту землеустрою для подальшої передачі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (01.03) в межах населеного пункту с. Головачі на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області загальною площею 2.0 га у власність позивача на підставі ст. ст. 12, 118, 122 Земельного Кодексу України (далі-ЗК України).
27.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до голови Річківської сільської ради Білопільського району Солодовника М.І. із заявою про затвердження даного проекту землеустрою, повідомивши, що раніше право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки за даним цільовим призначенням згідно з ст.ст. 118, 121 ЗК України він не використовував.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 звернувся із відповідним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правовідносини у сфері набуття права власності на землю, у тому числі через проведення земельних торгів, врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25.10.2001 року (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - ЗК України).
Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
За приписами ч. ч. 9 - 10 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У свою чергу порядок не/затвердження документації із землеустрою визначений статтею 186 ЗК України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення).
Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Частинами 8 - 10 ст. 186 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України "Про землеустрій"; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.
Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.
Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.
Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, який у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).
При цьому з вищенаведених норм ЗК України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, після його погодження в порядку ст. 186-1 ЗК України, норми ст. 118 цього Кодексу не містять.
Отже, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту. Право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України не передбачено.
Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 30.10.2018 року №820/4852/17, від 06.03.2019 року у справі №1640/2594/18, від 22.10.2020 року у справі №808/3083/17 та їх відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує до спірних правовідносин.
Так, рішенням виконкому Вирівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 29.12.1993р. №51 «Про приватизацію» громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі Декрету Кабінету Міністрів від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» земельні ділянки було передано у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується архівним витягом першого архівного відділу Сумської районної адміністрації від 24.11.2022р. №32/05-48.
В той же час, рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Вирівської сільської ради Білопільського району «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 14.04.2017р. було вирішено надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої в межах населеного пункту с. Головачі на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
При цьому, при зверненні до відповідача із заявою про надання відповідного дозволу позивачем було долучено викопіювання з бажаним місцем розташування земельної ділянки.
У проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розробленому ФОП ОСОБА_7 , вказано, що місцезнаходженням земельної ділянки є с. Головачі на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, стан використання земель на момент складання проекту не використовується, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (01.03).
Як зазначено відповідачем, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою слугувала та обставина, що земельна ділянка, на яку ОСОБА_1 розроблено проект землеустрою, передана в приватну власність іншим громадянам відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», тобто земельна ділянка накладається на земельні ділянки інших громадян.
Під час судового розгляду справи відповідач, в обґрунтування правомірності оскарженого рішення, надав до матеріалів справи копію архівного витягу першого архівного відділу Сумської районної адміністрації від 24.11.2022р. №32/05-48 із рішення виконкому Вирівської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 29.12.1993р. №51 «Про приватизацію земельних ділянок», яким громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі Декрету Кабінету Міністрів від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» земельні ділянки було передано у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення особистого підсобного господарства площами 0,43, 0,50, 0,40 та 0,37га відповідно.
Також відповідачем було додано копію витягу з рішення Вирівської сільської ради від 29.12.1993р. «Про приватизацію земельних ділянок», яким ОСОБА_3 , що мешкає в АДРЕСА_1 , передано у приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані в межах норм, передбачених ст.ст.56,57,67 Земельного кодексу України: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) 0,3га, для ведення особистого підсобного господарства 0,50га.
З приводу поданих відповідачем документів суд вважає необхідним відмітити, що відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
В силу приписів ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (чинного на момент прийняття сільською радою рішень від 29.12.1993р. ) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.
Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року).
Пунктом 1 Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.02.1993р. N10 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 лютого 1993 р. за N 7) (далі - Порядок №10), було передбачено, що у приватну власність, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року N 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок", громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва.
Статтями 56, 57, 67 Земельного кодексу України ( 561-12 ) встановлено такі розміри земельних ділянок, що передаються у приватну власність громадянам України: для ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара; для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га, селищах міського типу - 0,15 га, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 га, у містах - 0,1 га; для ведення садівництва - не більше 0,12 га; для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,1 га; для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 га.
Відповідно до пункту 3 Порядку №10 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок.
Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян.
Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обґрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність (п.4 Порядку №10).
Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) виконують землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів. Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів (пункт 5 Порядку №10).
З урахуванням наведеного суд не заперечує, що сільською радою у 1993 році приймалися рішення про передачі земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення особистого підсобного господарства, проте до суду не подані відповідні державні акти, які посвідчують право власності на земельні ділянки, та докази встановлення землевпорядними організаціями меж цих земельних ділянок в натурі (на місцевості), а подані копії рішень сільської ради із зазначенням лише площ таких ділянок не дають підстав ідентифікувати їх місцезнаходження.
Крім того, відповідачем до відзиву до позовної заяви додано копію рішення Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18.12.2018р. про надання ОСОБА_8 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,55га, для ведення особистого селянського господарства 0,50га та для обслуговування житлового будинку 0,05га за адресою: АДРЕСА_2 .
Щодо вказаного вище рішення суд вважає необхідним відмітити, що з нього не можливо встановити, чи накладається земельна ділянка, на яку претендує позивач, на земельну ділянку, щодо якої дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою був наданий ОСОБА_8 .
Більш того, надання дозволу не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність. Законний інтерес особи полягає не в отриманні дозволу, а в отриманні земельної ділянки у власність.
У постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18), від 29.09.2020 року у справі №688/2908/16-ц (провадження № 14-28-цс 20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.
Тому посилання представника відповідача на наявність рішення Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18.12.2018р. про надання ОСОБА_8 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
За таких обставин суд доходить висновку, що оскаржуване рішення в частині відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є протиправним та підлягає скасуванню.
Умовою реалізації судом повноваження про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача є встановлення того, що для його прийняття виконано всі умови, визначені законом (ч. 4 ч. 245 КАС України).
Відповідно до п. «а» та «д» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; д) організація землеустрою.
Згідно з п. 3, 7, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України в процесі прийняття рішення (вчинення дій) суб`єкт владних повноважень повинен діяти: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Враховуючи встановлені під час розгляду цієї справи обставин, суд доходить висновку, що при вирішенні земельного питання, за яким звернувся до сільської ради позивач, відповідач (як орган, який вправі розпоряджатися землею та зобов`язаний вести її облік, інвентаризацію, достовірно встановлювати місце розташування та правовий режим земельних ділянок) вказаних нормативних приписів не дотримався.
Зокрема, відмовивши позивачу у задоволенні клопотання, сільська рада, маючи на це повноваження, повно та об`єктивно не встановила правового режиму земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач, не дослідивши при цьому ані її меж, ані її конкретного розташування в с. Головачі, що потягло за собою необґрунтований висновок про накладення земельної ділянки на ділянки інших громадян.
Такі недоліки у реалізації суб`єктом владних повноважень своїх повноважень, крім того що характеризують оскаржуване рішення як протиправне, позбавляють суд можливості перевірити факт дотримання позивачем усіх умов, що є необхідними для затвердження проекту землеустрою та передання земельної ділянки у власність.
Для виправлення раніше допущених недоліків, рада повинна повно, об`єктивно та достовірно встановити правовий режим бажаної для позивача земельної ділянки, її межі та розташування, використовуючи при цьому належні, допустимі правовстановлюючі документи і лише із їх урахуванням ґрунтувати власний висновок про наявність чи відсутність правових підстав для затвердження проекту землеустрою позивачу.
Крім цього, суд враховує, що на момент ухвалення цього судового рішення в Україні діє воєнний стан.
Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні за визначених підстав в умовах якого допускається тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Одне із таких обмежень встановлено Законом України від 24.03.2022 року № 2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07.04.2022 року та яким внесені зміни до Земельного кодексу України.
Зокрема, вказаним законом розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:
5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.
Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на затвердження уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування проектів землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.
Зазначене виключає підстави для задоволення позовних вимог у бажаний для позивача спосіб, оскільки обрання судом під час дії воєнного стану способу захисту порушених прав у вигляді зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту із землеустрою та передати земельну ділянку у приватну власність суперечить Закону України від 24.03.2022 року № 2145-XI.
Тому порушені права позивачки підлягають захисту у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства від 27 серпня 2021 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
В силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Річківської сільської ради об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області пропорційно частини задоволених позовних вимог, що складає 496грн.20коп.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Річківської сільської ради об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в межах населеного пункту с. Головачі, на території Вирівського старостинського округу» від 03.09.2021р.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова