Справа № 380/8367/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про продовження процесуального строку

01 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/8367/21 пров. № А/857/12637/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Гуляка В. В.
суддів -Ільчишин Н. В.
Коваля Р. Й.
розглянувши заяву Державної податкової служби України про продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги або ж відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 380/8367/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, Державна податкова служба України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді-доповідача Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишено без руху, у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не додано документа про сплату судового збору, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення вказаного недоліку .

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 21 жовтня 2022 року до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд" , що підтверджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.

02 листопада 2022 року на адресу суду надійшла заява ДПС України про продовження строку для усунення недоліку апеляційної скарги.

Його доводи полягають у тому, що у зв`язку з критичною ситуацією в Україні спрямування коштів державного бюджету здійснюється першочергово на реалізацію потреб оборонної сфери. Зважаючи на майновий стан органів ДПС внаслідок впровадження воєнного стану, на рахунку в умовах воєнного стану не здійснюється фінансування. Відтак податковий орган об`єктивно позбавлений можливості сплати судового збору.

Заявник просить продовжити процесуальний строк для сплати судового збору у справі № 380/8367/21 на 30 днів після закінчення воєнного стану в Україні або ж відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у даній справі або закінчення воєнного стану на території України.

Вирішуючи заяву про відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Вказане дає підстави дійти висновку, що заявлене клопотання безпідставне, оскільки Законом України "Про судовий збір" не передбачено такої умови як відстрочення сплати судового збору у зв`язку із з відсутністю асигнувань за відповідним кодом економічної класифікації чи недостатністю відповідного фінансування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною при вирішенні питання про відстрочення сплати судового збору.

Також судом враховується, що законодавством надано прерогативу застосування положень ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" у справах щодо звернення із такими клопотаннями фізичними особами, а не органами державної влади.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини 2 статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до пункту 11 Рекомендацій щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, що прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи, прийняття до судочинства не повинно обумовлюватися сплатою стороною державі будь-якої грошової суми, розміри якої нерозумні стосовно до даної справи; у тій мірі, в якій судові витрати є явною перешкодою для доступу до правосуддя, їх слід, по можливості, скоротити або анулювати.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

У справі "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia, заява № 26746/05, п. 108-112) Суд нагадує, право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб (Ashingdane v. the United Kingdom, 8225/78, п. 57).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про неможливість задоволення заяви скаржника про відстрочення сплати судового збору на 30 днів після закінчення воєнного стану в Україні.

Разом з тим, заява ДПС України про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги на 30 днів після закінчення воєнного стану в Україні підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо неможливості усунення недоліку апеляційної скарги в межах наданого суддею-доповідачем строку, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги на 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Водночас необхідно звернути увагу на те, що статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання апеляційної скарги покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

При цьому, обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, особа, яка подає апеляційну скаргу, несе обов`язок належним чином користуватися процесуальними правами, а у випадку неможливості виконання такого обов`язку звертатись до суду із відповідними клопотаннями (заявами) та додавати у підтвердження обставин, на які покликається, належні та допустимі докази.

Керуючись статтею 133, 121 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви Державної податкової служби України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року у справі №380/8367/21 на 30 днів після закінчення воєнного стану в Україні.

Заяву Державної податкової служби України про продовження процесуального строку для усунення недоліку апеляційної скарги - задоволити частково.

Продовжити строк для усунення Державною податковою службою України недоліку апеляційної скарги на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 380/8367/21, зазначених в ухвалі судді-доповідача Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року, на 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль