Справа № 540/7200/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/7200/21

Головуючий в І інстанції: Ковбій О.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 19.01.2022 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно протоколу від 14.09.2009 року, на підставі звернення позивача, ГУПФУ в Херсонській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 23.06.2009 року, відповідачем сформована пенсійна справа ОСОБА_1 .

Розпорядженням ГУПФУ в Херсонській області від 20.06.2019 року переведено виплату пенсії ОСОБА_1 з банківської установи АТ КБ «Приватбанк» на поштове відділення згідно списків одержувачів пенсії, які не отримують кошти більше, ніж один рік з поточних рахунків (список від 07.05.2019 року), та у зв`язку з неотриманням пенсійних коштів через поштове відділення виплату пенсії припинено з 01.02.2020 року.

21.04.2021 року ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 20.01.2021 року, яка посвідчена консулом Генерального консульства України в Барселоні, зареєстрована в реєстрі № 570/4-29, подано до ГУПФУ в Херсонській області звернення, в якому повідомлено, що її мати ОСОБА_1 на даний час перебуває поза межами України та у зв`язку з пандемічною ситуацією не може повернутись. У зверненні вказано, що ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 довіреність від 12.01.2021 року, якою уповноважила бути її представником з усіма необхідними повноваженнями, в тому числі, в управліннях/відділах ПФУ. Крім того, у зверненні зазначено, що для посвідчення факту, що ОСОБА_1 є живою, консулом Генерального консульства України в Барселоні 12.01.2021 року було видано свідоцтво про засвідчення цього факту. Заявником вказано про те, що на підставі наведених документів остання звернулась до ГУПФУ в Херсонській області для відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , проте, представником Пенсійного фонду було відмовлено у вирішенні даного питання. З огляду на викладене, заявниця просила розглянути звернення та повідомити причини і підстави відмови вирішити питання про відновлення нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 .

До вказаної заяви було додано копію паспорту ОСОБА_2 , копію ІПН ОСОБА_2 , копію паспорту ОСОБА_1 , копію ІПН ОСОБА_1 , копію довіреності від 12.01.2021 року, копію витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей та копію свідоцтва про посвідчення факту, що особа є живою від 21.01.2021 року. Оригінали документів надавалися для огляду особі, яка приймала звернення, що не заперечується відповідачем.

Листом від 17.05.2021 року ГУПФУ в Херсонській області повідомила ОСОБА_2 про те, що підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 немає, оскільки отримувачем пенсії не дотримано вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1. Відповідач вказав на те, що заява про поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, та відповідно до п. 1.3 вказаного Порядку не передбачено подання заяви про поновлення виплати пенсії представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не поновлення виплати пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на викладене.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон - № 1058-ІV) пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 49, абз. 1 ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках, визначає Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 1596).

Згідно п.п. 3-11 Порядку № 1596 виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються: між уповноваженими банками та органами соціального захисту населення або центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат; між уповноваженими банками та органами Пенсійного фонду, а у разі централізованого нарахування пенсій - між уповноваженими банками та головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та органами Пенсійного фонду, у разі централізованого фінансування пенсій - між уповноваженими банками та головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві.

Виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком 2 до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1231 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662), та укладених договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.

Одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення забезпечують інформування одержувачів про порядок виплати пенсій та грошової допомоги.

Поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку згідно з пунктом 10 цього Порядку.

Залишки коштів одержувачів перераховуються в інший банк на підставі їх доручень або видаються готівкою.

Відповідно до п.п. 12-16 Порядку № 1596 органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках.

Списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів.

Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

Списки подаються одночасно на паперових і магнітних (електронних) носіях, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цього пункту.

За договорами, зазначеними у пункті 3 цього Порядку, та за наявності технічних можливостей сторін цих договорів списки можуть подаватися в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Подання списків в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису обумовлюється в договорах, які укладаються згідно з пунктом 3 цього Порядку.

Органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення протягом місяця, за який виплачується пенсія та грошова допомога, можуть складати і подавати додаткові списки на зарахування пенсій та грошової допомоги одержувачам, які з різних причин не були внесені до основних списків, а також у разі перерахунків пенсій та грошової допомоги.

На підставі складених документів органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки одержувачів.

Для забезпечення своєчасної виплати пенсій та грошової допомоги органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення перераховують кошти не пізніше ніж за один операційний день до встановленої дати виплати.

Зарахування сум пенсій та грошової допомоги уповноваженими банками на поточні рахунки здійснюється не пізніше наступного операційного дня після надходження відповідних сум від органів Пенсійного фонду та органів соціального захисту населення.

Якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Згідно обставин даної справи, розпорядженням ГУПФУ в Херсонській області від 20.06.2019 року переведено виплату пенсії ОСОБА_1 з банківської установи АТ КБ «Приватбанк» на поштове відділення згідно списків одержувачів пенсії, які не отримують кошти більше, ніж один рік з поточних рахунків (список від 07.05.2019 року), та у зв`язку з неотриманням пенсійних коштів через поштове відділення виплату пенсії припинено з 01.02.2020 року.

21.04.2021 року ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 20.01.2021 року, яка посвідчена консулом Генерального консульства України в Барселоні, зареєстрована в реєстрі № 570/4-29, подано до ГУПФУ в Херсонській області звернення, в якому повідомлено, що її мати ОСОБА_1 на даний час перебуває поза межами України та у зв`язку з пандемічною ситуацією не може повернутись.

У зверненні вказано, що ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 довіреність від 12.01.2021 року, якою уповноважила бути її представником з усіма необхідними повноваженнями, в тому числі, в управліннях/відділах ПФУ.

Крім того, у зверненні зазначено, що для посвідчення факту, що ОСОБА_1 є живою, консулом Генерального консульства України в Барселоні 12.01.2021 року було видано свідоцтво про засвідчення цього факту.

Заявником вказано про те, що на підставі наведених документів остання звернулась до ГУПФУ в Херсонській області для відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , проте, представником Пенсійного фонду було відмовлено у вирішенні даного питання.

З огляду на викладене, заявниця просила розглянути звернення та повідомити причини і підстави відмови вирішити питання про відновлення нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 .

До вказаної заяви було додано, зокрема, довіреність від 20.01.2021 року, яка посвідчена консулом Генерального консульства України в Барселоні, зареєстрована в реєстрі № 570/4-29, а також свідоцтво від 20.01.2021 року, видане консулом Генерального консульства України в Барселоні, згідно якого ОСОБА_1 є живою та з`явилась до консула в Барселоні особисто.

Таким чином, вбачається, що пенсійному органу були надані документи, які засвідчують, що ОСОБА_1 проживає за кордоном.

В свою чергу, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, не містить такої підстави для припинення виплати пенсії, як проживання пенсіонера за кордоном.

Так, рішенням від 07.10.2009 року № 25-рп/2009, пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зазначені положення Закону від 09.07.2003 року № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Як зазначено в рішенні від 07.10.2009 року № 25-рп/2009, наведеними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як вказав Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 підстави для припинення виплати пенсії у зв`язку із виїздом за кордон відсутні.

Колегія суддів зазначає, що абз. 2 ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-ІV передбачає, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

З огляду на викладене, оскільки у спірних правовідносинах не оспорюється право позивача на отримання пенсії та підставою для припинення виплати пенсії були обставини щодо неотримання пенсійних коштів, однак, відповідач встановив, що ці обставини зумовлені перебуванням позивача за кордоном, що не є підставою для припинення виплати пенсії, колегія суддів погоджується з доводами позивача та висновками суду першої інстанції, що на підставі наведених вимог абз. 2 ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-ІV відповідач зобов`язаний був поновити виплату пенсії позивачу.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та в поданій апеляційній скарзі на те, що позивачем порушено порядок звернення за поновленням пенсії, а саме звернення подано не особисто позивачем, що унеможливлює поновлення виплати позивачу пенсії, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що вирішення спірного питання не ставиться в залежність від подання заяви про поновлення виплати пенсії, оскільки, як вже зазначалось, згідно ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Тобто, при первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії.

В свою чергу, у випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV.

Колегія суддів наголошує, що відповідачу надані докази, які засвідчують перебування позивача за кордоном, та ці обставини не є підставою для припинення виплати пенсії, а тому, пенсійний орган, з`ясувавши вказані обставини, у порядку та строки, передбачені наведеною ст. 49 Закону № 1058-IV, зобов`язаний був поновити позивачу виплату пенсії.

Колегія суддів зазначає, що за встановлених відповідачем обставин щодо перебування позивача за кордоном, відмова відповідача у поновленні пенсії та дії щодо неприйняття до уваги заяви представника позивача, яка діє на підставі довіреності від 20.01.2021 року, яка посвідчена консулом Генерального консульства України в Барселоні, зареєстрована в реєстрі № 570/4-29, з посиланням на необхідність особистого звернення позивача за поновленням пенсії суперечать вимогам ст. 49 Закону № 1058-IV та наведеному рішенню Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, яким констатовано, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні та держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на п. 10 Порядку № 1596, згідно якого заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Колегія суддів зазначає, що вказаний Порядок № 1596 не регулює питання щодо поновлення виплати пенсії. Як вже неодноразово наголошувалось колегією суддів, при первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії та у випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV. Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем згідно наведених вимог Порядку № 1596 подавалась заява про виплату пенсії, яка наявна в пенсійній справі та яка має враховуватись відповідачем при поновленні виплати пенсії.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що судом першої інстанції помилково застосовано п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, в редакції, яка станом на момент надання до пенсійного органу доказів щодо перебування позивача за кордоном та відповідно на момент вирішення питання щодо поновлення позивачу пенсії втратив чинність. Водночас, ці обставини не призвели до неправильного вирішення справи по суті з урахуванням наведених висновків суду та з огляду на вказані вище положення ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-ІV.

Що стосується посилань апелянта на положення ст.ст. 99, 100 КАС України, в редакції до 15.12.2017 року, які регулювали питання строків звернення до суду, колегія суддів зазначає, що позивач звернулась до суду з позовом у 2021 році, а тому, відповідно наведені вимоги КАСУ у вказаній редакції не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Також, досліджуючи питання строку звернення із заявленим позовом, колегія суддів зазначає, що позивач, через свого представника, подала пенсійному органу докази щодо перебування її за кордоном для вирішення питання про поновлення пенсії та з моменту отримання листа-відповіді відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії в шестимісячний строк звернулась до суду з даним позовом, що цілком відповідає вимогам ч. 2 ст. 122 КАС України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині із виключенням посилань на п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, в редакції до 03.03.2021 року, в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року змінити в мотивувальній частині, виключивши посилання на п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, в редакції до 03.03.2021 року.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.11.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька