Справа № 440/4963/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 р.Справа № 440/4963/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 30.09.21 року у справі № 440/4963/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/5259;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № 6196-51/5259 У;

- визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28.10.2020 року №;

- зобов`язати здійснити коригування облікових даних в інформаційній системі ДПС шляхом вилучення відомостей про нарахування ОСОБА_1 штрафних санкцій та пені з єдиного соціального внеску в сумі 16401,73 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі № 440/4963/21 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі № 440/4963/21 скасувати, та ухвалити нове судове рішення яким повністю задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що у період нараховування позивачу до сплати єдиного соціального внеску він не був фізичною особою-підприємцем, а був найманим працівником, та єдиний соціальний внесок за нього сплачував його роботодавець. Також, зазначено про неврахуванням судом відсутності в матеріалах справи оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/5259, та № Ф-6196-51/5259 У.

Апелянт у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, та наполягав на її задоволенні, посилаючись на доводи, аналогічні наведеним у скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у період з 01.06.1999 року по 01.04.2019 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 15).

Згідно корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259 Головного управління ДПС у Полтавській області (далі ГУ ДПС у Полтавській області, станом на 30.04.2019 року заборгованість (борг (недоїмка)) позивача зі сплати єдиного внеску становила 21948,96 грн. (а.с. 121).

Згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259У ГУ ДПС у Полтавській області, станом на 17.10.2019 року заборгованість (борг (недоїмка)) позивача зі сплати єдиного внеску становила 21948,96 грн. (а.с. 62).

Згідно корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259У ГУ ДПС у Полтавській області, станом на 17.10.2019 року заборгованість (борг (недоїмка)) позивача зі сплати єдиного внеску, становила - 21948,96 грн. (а.с. 121).

Згідно платіжного доручення від 21.01.2020 року №105 позивачем було сплачено суму заборгованості у розмірі - 21948,96 грн., зазначені кошти зараховані 22.01.2020 року (а.с. 88).

28.10.2020 року ГУ ДПС у Полтавській області відносно позивача винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у відповідності до якого нараховано штраф у розмірі - 4389,81 грн. та пеню у розмірі - 12011,92 грн. (а.с. 94).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням самостійної сплати позивачем суми єдиного соціального внеску, визначеного оскаржуваною вимогою, та враховуючи те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року №Ф-6196-51/5259 відповідно до положень пункту 6 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є відкликаною, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, та як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимог ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року №Ф-6196-51/5259 (№6196-51/5259У). Оскільки позивачем сплачено суму єдиного внеску, визначену у вимозі від 15.05.2019 року №Ф-6196-51/5259 несвоєчасно, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 28.10.2020 року № є правомірним та не підлягає скасуванню. З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що похідні позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити коригування облікових даних в інформаційній системі ДПС задоволенню також не підлягають.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

За змістом статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем було подано до контролюючого органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, в якому визначено суму нарахованого єдиного внеску 8448,00 грн. (а.с. 16); за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року визначено суму нарахованого єдиного внеску 9828,72 грн. (а.с. 17); за період з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року визначено суму нарахованого єдиного внеску 9828,72 грн. (а.с. 18).

Згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259У ГУ ДПС у Полтавській області, станом на 17.10.2019 року позивачу нарахована заборгованість (борг (недоїмка)) зі сплати єдиного внеску в сумі - 21948,96 грн. (а.с. 62).

В матеріалах справи міститься також корінець вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259 Головного управління ДПС у Полтавській області, у відповідності до якого станом на 30.04.2019 року заборгованість (борг (недоїмка)) позивача зі сплати єдиного внеску також становила 21948,96 грн. (а.с. 121).

При цьому колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем було сплачено у повному обсязі суму боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі - 21948,96 грн. згідно платіжного доручення від 21.01.2020 року №105 (кошти зараховані 22.01.2020 року (а.с. 88)).

Отже, позивачем було у повному обсязі погашено заборгованість з єдиного соціального внеску за спірний період у сумі 21948,96 грн.

Колегія суддів зазначає, що процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953 (далі Інструкція).

У відповідності до пункту 6 розділу VІ Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі.

Отже, у день погашення позивачем вищевказаної суми боргу (недоїмки), вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем у відзиві на позовну заяву підтверджено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) на суму 21948,96 грн. станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом відкликана.

З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Колегія суддів зазначає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушення права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові.

Таким чином, з огляду на те, що позивачем у повному обсязі погашено заборгованість з єдиного соціального внеску у сумі 21948,96 грн., з приводу якої податковим органом було сформовано оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259У та № Ф-6196-51/3259, внаслідок чого, станом на час звернення позивача до суду з цим позовом, такі вимоги у відповідності до правил пункту 6 розділу VІ Інструкції вважаються відкликаними, що у цій справі не заперечуються відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування означених рішень.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259У є безпідставними, оскільки копія вказаного рішення міститься у справі (а.с. 62). Відсутність в матеріалах справи вимоги № Ф-6196-51/3259 від 15.05.2019 року, на переконання суду апеляційної інстанції, у даному конкретному випадку, за встановлення її відкликання у зв`язку із погашенням позивачем визначеної у ній суми заборгованості, не впливає на встановлені у цій справі обставини, та на правильність рішення суду першої інстанції.

В матеріалах справи міститься корінець вищевказаної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259, з якого встановлено, що згідно вказаного рішення ГУ ДПС у Полтавській області позивачу була визначена заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 30.04.2019 року у розмірі 21948,96 грн. (а.с. 121). Означена сума заборгованості при ухваленні вимоги від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259У станом на 17.10.2019 року не змінилась, та продовжувала складати 21948,96 грн.

Доказів наявності у позивача будь-якої заборгованості згідно вимоги від 15.05.2019 року № Ф-6196-51/3259 матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що у період нарахування єдиного внеску 2017 рік І квартал 2019 року позивач не був фізичною особою-підприємцем, а був найманим працівником, колегія суддів не приймає, оскільки матеріалами справи підтверджено самостійне подання позивачем до контролюючого органу звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року; з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, та з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року із визначенням відповідних сум нарахованого єдиного внеску (а.с. 16-18).

Згідно ч. 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно частини 11 статті 9 Закону №2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Положеннями пункту 7 розділу VII «Фінансові санкції» Інструкції визначено, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів.

Суми штрафів та пені, передбачені пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, підлягають сплаті платником єдиного внеску чи банком протягом 10 календарних днів після надходження відповідного рішення або можуть бути оскаржені в цей самий строк до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу доходів і зборів, посадовими особами якого прийнято це рішення (пункт 8 розділу VII «Фінансові санкції» Інструкції).

Не є спірною обставиною у цій справі, що підставою для виставлення позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 року в розмірі 21948,96 грн. стали дані самостійно поданої позивачем звітності про суми єдиного внеску за 2017-2018 роки, та за період з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року, які позивачем не були своєчасно сплачені.

Згідно абз. 8 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно абзацу 3 п. 5 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

Сплата позивачем вищевказаної суми недоїмки лише 21.01.2020 року ним не заперечується.

З підстав несвоєчасної сплати позивачем єдиного внеску за вказаний період, 28.10.2020 року ГУ ДПС у Полтавській області відносно позивача було ухвалено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у відповідності до якого нараховано штраф у розмірі - 4389,81 грн. та пеню у розмірі - 12011,92 грн.

Будь-яких заперечень щодо правильності розрахунку сум штрафних санкцій та пені згідно вищевказаного рішення відповідача № позивачем не наведено.

У зв`язку із вищевикладеним, враховуючи несвоєчасну сплату позивачем вищевказаних сум єдиного внеску за вказаний період, колегія суддів приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість спірного рішення податкового органу від 28.10.2020 року №.

Враховуючи вищезазначене, підстави для задоволення похідних позовних вимог про зобов`язати відповідача здійснити коригування облікових даних в інформаційній системі ДПС шляхом вилучення відомостей про нарахування штрафних санкцій та пені з єдиного соціального внеску в сумі 16401,73 грн., також відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції та правильності судового рішення не спростовують.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі № 440/4963/21 суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі № 440/4963/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 01.12.2022 року