Справа № 520/10558/22
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
01 грудня 2022 р. № 520/10558/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо зменшення кількості бойових чергувань (з 10 до 4) ОСОБА_1 у лютому 2022 році;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2022 рік виходячи з 10 бойових чергувань та з урахуванням вже виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати суми компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі 2850 грн. за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 ) виходячи з суми 2 850 грн та з урахуванням вже виплачених коштів;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування не у повному обсязі індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця січень 2008 року за період з 27.04.2011 - 28.02.2013;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.04.2011 - 28.02.2013 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування не у повному обсязі індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця березень 2018 року за період з 01.10.2018-23.02.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.10.2018 - 23.02.2022 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обрахунку розміру компенсації за неотримане речове майно без врахування норм та термінів, визначених Міністерством оборони України та неврахування цін на таке майно, що діяли на час звільнення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно з врахування норм й термінів, визначених Міністерством оборони України та цін на таке майно, що діяли на час звільнення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2481,00 грн.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є, зокрема, дві вимоги немайнового характеру (зобов`язання виплатити компенсацію за речове майно та за піднайом житла) за які позивачем повинен бути сплачений судовий збір, а отже ставка судового збору за подання даного позову становить 1984,80 грн.

В матеріалах справи докази сплати судового збору відсутні.

Окрім того, позивач в позовній заяві зазначила, що звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

З приводу цього суд зазначає, що грошова компенсація вартості за неотримане речове майно та за піднайом (найом) житлового приміщення не є заробітною платою (грошовим забезпеченням), а тому пільги щодо сплати судового збору, передбачені п. ч. 1 ст. 15 Закону України "Про судовий збір", не розповсюджуються в даному випадку на позивача.

Також, у відповідності до положень п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У відповідності до положень частин 1 та 2 ст. 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Суд зазначає, що до позовної заяви ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України, суд на підставі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

"...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми позовної заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Слід звернути увагу позивача на те, що вказані обставини не є надмірним формалізмом та прискіпливим ставленням суду до позивача, оскільки адміністративний суд діє виключно в межах повноважень, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, та КАС України спонукає та зобов`язує учасників справи до активної участі/ролі у вирішенні спору, у тому числі ретельно готуватися та звертатися до суду з максимальним пакетом необхідних документів зібраних позивачем на стадії підготовки матеріалів позовної заяви.

Щодо заявленого клопотання про витребування у відповідача відомості щодо обліку робочого часу ОСОБА_1 у лютому 2022 року із відображенням кількості бойових чергувань, розрахункових відомостей про нарахування та виплату належних сум по грошовому забезпеченню, компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.02.2021 по 23.02.2022, індексації грошового забезпечення за весь час проходження військової служби з 27.04.2011-23.02.2022, компенсації за неотримане речове майно, довідку про вартість речового майна, копію особової справи, необхідно зауважити, що суд не є інструментом в руках учасників справи, у тому числі щодо зібрання документів замість або для самих учасників справи. Учасник справи зобов`язаний самостійно та активно на стадії підготовки позовної заяви до початку звернення до суду, вчиняти дії по збиранню та отримуванню доказів, які він вважає можуть мати важливе значення для вирішення спору по суті задля можливого ухвалення судом рішення на його користь.

Суд звертає увагу позивача на те, що позивач при зверненні до суду з позовом зобов`язаний надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а у разі неможливості надання позивачем таких доказів він зобов`язаний надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання таких доказів та у разі неможливості самостійно надати докази за необхідності заявити клопотання про їх витребування.

Отже, позивач зобов`язаний самостійно ретельно підготуватися для звернення до суду з позовом, надавши до такого позову документи, які мають значення для вирішення спору та які може отримати самостійно. У разі, якщо позивач здійснив заходи щодо отримання доказів, але не може самостійно отримати такі документи (відмовлено у наданні, не надано відповіді та інш.), він вправі клопотати перед судом про їх витребування.

Позивач у заяві про витребування доказів посилається на те, що вона позбавлена можливості при зверненні до суду надати усі докази, оскільки вона двічі зверталася письмово до відповідача із заявами, в яких піднімала як питання надання копій документів, так і проведення нарахування та виплати належних сум, однак подані нею звернення залишилися без відповіді зі сторони відповідача.

З цього приводу суд зазначає, що до позовної заяви позивачем додано три копії фіскальних чеків про відправку поштових відправлень та повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких суд не вбачає за можливе встановити особу, яка зверталася до відповідача та з якими саме заявами. З опису вкладення поштового відправлення, наданого позивачем, також неможливо встановити що саме та кому направлялось, оскільки в описі не зазначено ім`я одержувача. Також позивачем до суду не надано доказів того, що йому було відмовлено у їх наданні.

Окрім того, відповідно до пунктів 3,5,6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач, зокрема, просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року, та за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 виходячи з суми 2 850 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що на її думку, строк звернення до суду не пропущено, оскільки лише після здійснення відповідачем повного розрахунку при звільненні (15.09.2022) вона мала можливість з`ясувати наявність чи відсутність порушеного права.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В той же час, ч. 2 ст. 1-2 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України (абз.5 ч.1. ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Таким чином, суд дійшов висновку, що дана компенсація не входить до складу грошового забезпечення та вважає, що таку компенсацію слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.

Відтак, до вказаних правовідносин застосовується строк звернення до суду, який визначений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку та не надавши обґрунтованої заяви про його поновлення.

Окрім того, позивач просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно з врахування норм й термінів, визначених Міністерством оборони України та цін на таке майно, що діяли на час звільнення.

Із наведеного видно, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, зокрема, невиплатою позивачу у зв`язку із її звільненням із військової служби компенсації за речове майно, право на яку він здобув під час проходження публічної служби, а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178) виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Пунктом 4 Порядку №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Із вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна.

Таким чином, підставою для реалізації військовослужбовцем свого права на отримання компенсації за неотримане речове майно є відповідна заява (рапорт), яка може бути подана як до, так і після його виключення зі списків особового складу

Оскільки виплата компенсації військовослужбовцям за неотримане речове майно є відносинами щодо проходження публічної служби, під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають положення спеціальної норми - ч.5 ст.122 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №620/1982/19.

Отже, суд зазначає, що у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Суд зазначає, що у витязі з наказу Командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.02.2022 №39, яким старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, зазначено, що відповідно до вимог частини першої статті 91 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року, на підставі наданого рапорту і довідки про вартість речового майна, що належить до видачі у зв`язку із звільненням, нижчепойменованим військовослужбовцям виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно старшому солдату ОСОБА_1 , механіку відділення приймальних радіопристроїв приймального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , у розмірі - 25202,76 грн.

Отже, позивача виключено зі списків особового складу військової частини 23.02.2022, проте до суду з цим позовом позивач звернувся лише 29.11.2022, тобто із пропуском строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно доплатити судовий збір та надати до суду оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA4020661; код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - "*;101; (код платника); судовий збір за позовом (ім`я/назва платника), Харківський окружний адміністративний суд"; всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме відомості щодо обліку робочого часу ОСОБА_1 у лютому 2022 року із відображенням кількості бойових чергувань; розрахункових відомостей про нарахування та виплату належних сум по грошовому забезпеченню, компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.02.2021 по 23.02.2022; докази нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.04.2011 по 28.02.2013, з 01.10.2018 по 23.02.2022; довідку про вартість речового майна; копію особової справи, документи, що подавались позивачем під час проходження військової служби для виплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.02.2021 по 23.02.2022 разом з копіями для відповідача; заяву щодо поновлення строку звернення до суду із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та надати суду підтверджуючі відповідні обставини докази.

Відповідно до пункту частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 1984,80 грн; всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме відомості щодо обліку робочого часу ОСОБА_1 у лютому 2022 року із відображенням кількості бойових чергувань, розрахункові відомості про нарахування та виплату компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.02.2021 по 23.02.2022, докази нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.04.2011 по 28.02.2013 та з 01.10.2018 по 23.02.2022, довідку про вартість речового майна, копію особової справи, документи, що подавались позивачем під час проходження військової служби для виплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.02.2021 по 23.02.2022 разом з копіями для відповідача; заяву щодо поновлення строку звернення до суду із належним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та надати суду підтверджуючі відповідні обставини докази.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.А. Волошин