Справа № 420/16031/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
05 грудня 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання про протиправними дій та бездіяльність, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання про протиправними дій 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за пп. б (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу та скасування наказу начальника 2 Прикордонного загону № 40-ОС від 22.02.2022 року, яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за пп. а (у зв`язку з закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України штаб-сержанта ОСОБА_1 ; зобов`язання начальника 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України припинити (розірвати) контракт та звільнити штаб-сержанта ОСОБА_1 з військової служби за пп. б (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України; визнання протиправною бездіяльність 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.02.2017 року по 28.02.2018 рік; зобов`язання 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.02.2017 року по 28.02.2018 рік; визнання протиправними дій 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повні 11 календарних років служби; зобов`язання 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повні 11 календарних років служби.
Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року зазначену позовну заяву було залишено без руху та позивачу наданий десятиденний строк для усунення недоліків, шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 160, 161 КАС України, а саме надання заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
28 листопада 2022 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано заяву про поновлення строку звернення до суду.
29 листопада 2022 року від представника 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшла заява про залишення позову без розгляду, оскільки позовну заяву подано з пропуском строку звернення до суду.
Відповідно до ч. 8 ст. 171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.
Згідно ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
В заяві про поновлення строку звернення до суду позивач вказує, що після звільнення зі служби в нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він проходив обстеження та медичний огляд. При цьому, враховуючи, що з 24.02.2022 року в Україні запроваджений воєнний стан, який діє по даний час та неможливістю своєчасно виготовити позов у зв`язку з виїздом за межі Подільського району на лікування, так як в нього погіршився стан здоров`я, позивач вважає, що він пропустив строк звернення до суду з поважних причин.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 1 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 року).
З доданих до позовної заяви копій документів вбачається, що рішенням засідання атестаційної комісії 2 Прикордонного загону від 27.01.2022 року № 3 відмовлено ОСОБА_1 у звільненні зі служби за пп. б (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу, яке було отримано позивачем 11.02.2022 року.
Наказом начальника 2 Прикордонного загону № 40-ОС від 22.02.2022 року припинено (розірвано) контракт та звільнено ОСОБА_1 з військової служби за пп. а (у зв`язку з закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України.
Наказом начальника 2 Прикордонного загону № 43-ОС від 23.02.2022 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 23.02.2022 року, в якому зазначено про грошове забезпечення, яке підлягає виплаті позивачу.
Тобто, з позовними вимогами про визнання протиправними дій 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за пп. б (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу та скасування наказу начальника 2 Прикордонного загону № 40-ОС від 22.02.2022 року, яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за пп. а (у зв`язку з закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України штаб-сержанта ОСОБА_1 ; зобов`язання начальника 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України припинити (розірвати) контракт та звільнити штаб-сержанта ОСОБА_1 з військової служби за пп. б (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України, позивач повинен був звернутися до суду у строк до 23 березня 2022 року.
При цьому, з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.02.2017 року по 28.02.2018 рік; зобов`язання 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.02.2017 року по 28.02.2018 рік; визнання протиправними дій 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повні 11 календарних років служби; зобов`язання 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повні 11 календарних років служби, позивач повинен був звернутися до суду у строк до 19 жовтня 2022 року.
В той же час, позовну заяву ОСОБА_1 подано до суду лише 01.11.2022 року (відмітка служби доставки на конверті, в якому надійшла позовна заява).
Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що після звільнення зі служби в нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він проходив обстеження та медичний огляд, оскільки з доданих до позовної заяви довідок та картки обстеження та медичного огляду слідує, що ОСОБА_1 проходив медичне обстеження та отримав довідку військово-лікарської комісії в травні 2022 року.
Будь-яких доказів на підтвердження того, в період з дати звільнення зі служби до травня 2022 року та в період з червня 2022 року по 19 жовтня 2022 року існували непереборні обставини, які перешкоджали позивачу звернутися до суду позивачем до позовної заяви та заяви про усунення недоліків не надано.
При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів того, що він виїхав у цей період за межі Подільського району на лікування, позивачем не зазначено та не надано.
Також, до заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем не додано будь-яких доказів на підтвердження того, що введення воєнного стану в Україні вплинуло на можливість позивача звернутися до суду в строки, визначені КАС України.
При цьому, саме по собі введення в країні воєнного стану не є підставою для безумовного поновлення строку звернення до суду.
За таких підстав, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існували непереборні обставини, які перешкоджали позивачу звернутися з цим позовом до суду в строки, визначені чинним законодавством, в заяві про усунення недоліків позивач не зазначає та до суду не надає.
Загальним правилом обчислення строків є їх обчислення з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.
Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають статус стабільних.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року «Osman v. the United Kingdom» («Осман проти Сполученого Королівства»), заява №23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року «Kreuz v. Poland» («Круз проти Польщі»), заява №28249/95).

Так, у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обовязком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання про протиправними дій та бездіяльність, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, слід повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 122-123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання про протиправними дій 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за пп. б (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу та скасування наказу начальника 2 Прикордонного загону № 40-ОС від 22.02.2022 року, яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за пп. а (у зв`язку з закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України штаб-сержанта ОСОБА_1 ; зобов`язання начальника 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України припинити (розірвати) контракт та звільнити штаб-сержанта ОСОБА_1 з військової служби за пп. б (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України; визнання протиправною бездіяльність 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23.02.2017 року по 28.02.2018 рік; зобов`язання 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.02.2017 року по 28.02.2018 рік; визнання протиправними дій 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повні 11 календарних років служби; зобов`язання 2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повні 11 календарних років служби, - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя О.А. Левчук