Справа № 160/6933/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2022 року Справа № 160/6933/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу період роботи з 10.09.1988 року по 17.01.1990 року у колгоспі «Прогрес» Царичанського району Дніпропетровської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 11.03.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.08.2001 року по 24.12.2001 року, 09.10.2013 року по 25.11.2013 року, з 18.04.2014 року по 25.04.2014 року, з 06.05.2014 року по 12.05.2014 року, з 14.05.2014 року по 19.06.2014 року, з 24.05.2014 року по 01.08.2014 року, з 25.10.2014 року по 26.10.2014 року, з 01.06.2015 року по 27.07.2015 року, з 01.08.2015 року по 26.09.2015 року, з 11.11.2015 року по 09.01.2016 року, з 13.04.2016 року по 17.04.2016 року, з 05.06.2016 року по 30.07.2016 року, з 01.08.2016 року по 02.08.2016 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з дати звернення, а саме, з 06.01.2022 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак в призначенні пенсії на пільгових умовах пенсійним органом було відмовлено з підстав того, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж.
Позивач вважає таку відмову пенсійного органу протиправною, тому звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 17.05.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачам строк для надання відзивів на позов та докази на їх обґрунтування.
Ухвалою суду від 07.09.2022 року було продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Львівській області процесуальний строк для надання відзиву на позов у справі № 160/6933/22.
Ухвалою суду від 29.09.2022 року було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області копію пенсійної справи позивача.
Заперечуючи проти позову, відповідач-1 надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обгрунтування своєї позиції відповідач-1 посилається на те, що для призначення пільгової пенсії відповідний період роботи позивача повинен підтверджуватися довідками про пільговий характер роботи, результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Відповідач-1 зазначає, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 39 років 6 місяців 18 днів, з них пільговий стаж, зокрема, за Списком № 1 становить 9 років 10 місяців 26 дні. При цьому, приписами статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено наявність, зокрема, пільгового стажу за Списком №1 10 років.
Тому, у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Зважаючи на викладене, відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалося, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомило.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії та документи, які були додані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області.
Так, в означеному рішенні зазначено, що позивач має страховий стаж 39 років 6 місяців 18 днів, з них пільговий стаж, зокрема, за Списком № 1 становить 9 років 10 місяців 26 днів.
При цьому, пенсійний орган зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 10.09.1988 року по 17.01.1990 року, оскільки у довідці про кількість відпрацьованих людино-днів від 12.11.2021 року №1171 вказано неповне по батькові позивача.
Також в означеному рішенні пенсійний орган вказує про незарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи, а саме, з 11.03.2001 року по 31.07.2001 згідно довідки від 03.12.2021 року №143-2545; з 09.10.2013 року по 25.11.2013 року, з 18.04.2014 року по 25.04.2014 року, з 06.05.2014 року по 12.05.2014 року, з 14.05.2014 року по 19.06.2014 року, з 24.05.2014 року по 01.08.2014 року, з 25.10.2014 року по 26.10.2014 року згідно довідки від 03.12.2021 року №143-2541; з 01.06.2015 року по 27.07.2015 року, з 01.08.2015 року по 26.09.2015 року, з 11.11.2015 року по 09.01.2016 року, з 13.04.2016 року по 17.04.2016 року, з 05.06.2016 року по 30.07.2016 року, з 01.08.2016 року по 02.08.2016 року згідно довідки від 03.12.2021 року №143-2538, оскільки інформація про вказаний період не відповідає записам у трудовій книжці ОСОБА_1 .
Крім того, пенсійний орган у спірному рішенні посилається на не підтвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці за період роботи з 01.08.2001 року по 24.12.2001 року.
Не погоджуючись з позицією пенсійного органу та вважаючи його рішення протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
У відповідності до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до частини 2 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Згідно частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами ст. 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно пункту 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.
Відповідно до положень пункту16 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить також постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, згідно пункту 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано, зокрема, періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Приписами пунктів 4.2 та 4.3 цього Порядку встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умoвах має бути проведена позачергова атестація.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці № 41 від 01 вересня 1992 року, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Тобто, не проведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема, на пенсію за віком на пільгових умовах.
Така правова позиція сформована Верховним Судом України у постанові у справі № 21-307а14 від 16 вересня 2014 року.
Згідно пункту 3 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.
Також приписами Порядку № 442 визначено, що в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 «Про затвердження Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» з метою запобігання необґрунтованому позбавленню працівників, зайнятих на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, належних їм пільг і компенсацій, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку атестації робочих місць.
Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка НОМЕР_2 , надана ОСОБА_1 , містить наступні записи про роботу, зокрема:
- з 10.09.1988 року по 17.01.1990 року працював у колгоспі «Прогрес» Царичанського району
Дніпропетровської області;
- з 30.10.1996 року прийнятий на посаду двірника у житлово-комунальний відділ на Дніпровському металургійному комбінаті ім.Ф.Е.Дзержинського;
- з 12.05.1997 року переведений на посаду монтажника санітарно-технічних систем та обладнання 5 розряду в ВАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського";
- з 11.04.2001 року переведений на посаду слюсаря-ремонтника з ремонту металургійного обладнання 5 розряду у конвеєрний цех в ВАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського";
- з 01.08.2001 року переведений на посаду слюсаря-ремонтника 5 розряду в ВАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського";
- з 09.10.2013 року переведений на посаду слюсаря-ремонтника 5 розряду у ремонтно-сервісний центр, електроенергоремонтний цех на дільницю ремонту енергоустаткування сталеплавильного виробництва в ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського";
- з 26.11.2013 року переведений на посаду електрозварювальника ручного зварювання 5 розряду на дільниці ремонту енергоустаткування сталеплавильного виробництва в ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського";
- з 16.06.2014 року переведений на посаду електрозварювальника ручного зварювання 6 розряду у електроенергоремонтний цех, дільницю ремонту енергоустаткування сталеплавильного виробництва в ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат";
- з 01.09.2020 року по 02.08.2021 року переведений та працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання 6 розряду у конвеєрному цеху, дільниці ремонту енергоустаткування в ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат".
Крім того, відповідно до уточнюючої довідки № 143-2545 від 03.12.2021 року ОСОБА_1 у період з 11.03.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.08.2001 року по 15.01.2003 року працював в ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" на виробництві сталі за професією робітник (слюсар-ремонтник з ремонту металургійного устаткування; слюсар-ремонтник), зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. У вказаний період діяв Список № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 року
Щодо атестації робочих місць за умовами праці, то у довідці зазначено, що робочі місця атестовані відповідно до постанови по комбінату «Про атестацію робочих місць за умовами праці» № 813 від 20.10.1994 року, № 1269 від 25.12.2001 року, а також на підставі листів головного держексперта області за умовами праці № 14/1-121 від 26.10.1999 року, № 14/1-261 від 27.12.2000 року про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 31.12.2001 року.
Відповідно до уточнюючої довідки № 143-2544 від 03.12.2021 року позивач працював в ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" у період з 16.01.2003 року по 25.12.2012 року на виробництві сталі за професією робітник (слюсар-ремонтник), зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. У вказаний період діяв Список № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року.
У вказаній довідці зазначено, що атестація робочих місць за умовами праці проведена на підставі постанови по комбінату «Про атестацію робочих місць за умовами праці» №1269 від 25.12.2001 року, №992 від 29.12.2006 року, а також листів головного держексперта області за умовами праці №003/07-1-406 від 29.11.2011 року про продовження строку дії постанови №992 від 29.12.2006 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року.
Відповідно до уточнюючої довідки № 143-2541 від 03.12.2021 року позивач працював в ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" у період з 09.10.2013 року по 25.11.2013 року, з 18.04.2014 року по 25.04.2014 року, з 06.05.2014 року по 12.05.2014 року, з 14.05.2014 року по 19.06.2014 року, з 24.05.2014 року по 01.08.2014 року, з 25.10.2014 року по 26.10.2014 року на виробництві сталі за професією робітник (слюсар-ремонтник; електрозварювальник ручного зварювання), зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року.
Атестація робочих місць за умовами праці у вказаний період проведена на підставі постанови по комбінату «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників цеху ремонту металургійного устаткування ремонтно-сервісного центру» № 87 від 28.02.2014 року.
Відповідно до уточнюючої довідки № 143-2538 від 03.12.2021 року позивач працював в ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" у період з 01.06.2015 року по 27.07.2015 року, з 01.08.2015 року по 26.09.2015 року, з 11.11.2015 року по 09.01.2016 року, з 13.04.2016 року по 17.04.2016 року, з 05.06.2016 року по 30.07.2016 року, з 01.08.2016 року по 02.08.2016 року на виробництві сталі за професією робітник (електрозварник ручного зварювання), зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року.
Постановою по комбінату «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників електроенергоремонтного цеху ремонтно-сервісного центру» №88 від 28.02.2014 року підтверджено проведення атестації робочих місць за умовами праці у вказані періоди.
Таким чином, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а також проведення у спірні періоди атестації робочих місць за умовами праці підтверджується записами у його трудовій книжці та відповідними уточнюючими довідками.
Тому, з огляду на викладене, зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 підлягають спірні періоди роботи позивача в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», а саме, з 11.03.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.08.2001 року по 24.12.2001 року, 09.10.2013 року по 25.11.2013 року, з 18.04.2014 року по 25.04.2014 року, з 06.05.2014 року по 12.05.2014 року, з 14.05.2014 року по 19.06.2014 року, з 24.05.2014 року по 01.08.2014 року, з 25.10.2014 року по 26.10.2014 року, з 01.06.2015 року по 27.07.2015 року, з 01.08.2015 року по 26.09.2015 року, з 11.11.2015 року по 09.01.2016 року, з 13.04.2016 року по 17.04.2016 року, з 05.06.2016 року по 30.07.2016 року, з 01.08.2016 року по 02.08.2016 року.
Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 10.09.1988 року по 17.01.1990 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника, а саме, прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення.
У відповідності із записами трудової книжки ОСОБА_1 працював у колгоспі «Прогрес» Царичанського району Дніпропетровської області у період з 10.09.1988 року по 17.01.1990 року. Означені записи виконані без виправлень, зокрема, відомості щодо прізвища, ім`я та по батькові позивача, а також у чіткій послідовності та відповідності дати, а також скріплені підписами уповноважених осіб роботодавця та печаткою.
При цьому, суд критично ставиться до позиції пенсійного органу щодо зазначення ним у якості підстави для відмови у зарахуванні до страхового стажу роботи у спірний період, як зазначення неповного по батькові позивача, зокрема, у довідці про кількість відпрацьованих людино-днів від 12.11.2021 року №1171.
Так, у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Окрім того, суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому, вищезазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи з 10.09.1988 року по 17.01.1990 року до страхового стажу ОСОБА_1 .
Крім того, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Тобто, у разі сумніву пенсійного органу у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Також суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 року у справі № 446/656/17.
Таким чином, пенсійний орган протиправно не зарахував ОСОБА_1 до стажу означені вище періоди роботи.
З урахуванням вказаної норми Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області було розглянуто заяву позивача про призначення пільгової пенсії. Тобто, у даній справі саме Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області є органом, що призначає пенсію.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.
Крім того, відповідно пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Так, судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приймались рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пільгової пенсії від 06.01.2022 року.
Відповідачем-1 здійснено лише направлення ОСОБА_1 рішення про відмову у призначенні пенсії, яке було прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області.
Тому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідача-1, оскільки останнім не вчинялось будь-яких дій та не приймалось жодних рішень, пов`язаних з розглядом заяви позивача від 06.01.2022 року, а отже, права ОСОБА_1 не були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
При цьому, стосовно вимоги про зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає наступне.
Так, пенсійним законодавством визначено, що призначення пенсії та підготовка документів для її виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а тому, останні мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати належний орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з урахуванням висновків суду.
Водночас, з огляду на неналежне виконання саме відповідачем-2 його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що призвело до порушення прав останнього, суд вважає за необхідне зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області, як визначеним суб`єктом призначення.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
З приводу розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та часткового задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області підлягає сума 496,20 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 37614212 від 29.04.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 10.09.1988 року по 17.01.1990 року у колгоспі «Прогрес» Царичанського району Дніпропетровської області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 11.03.2001 року по 31.07.2001 року та з 01.08.2001 року по 24.12.2001 року, 09.10.2013 року по 25.11.2013 року, з 18.04.2014 року по 25.04.2014 року, з 06.05.2014 року по 12.05.2014 року, з 14.05.2014 року по 19.06.2014 року, з 24.05.2014 року по 01.08.2014 року, з 25.10.2014 року по 26.10.2014 року, з 01.06.2015 року по 27.07.2015 року, з 01.08.2015 року по 26.09.2015 року, з 11.11.2015 року по 09.01.2016 року, з 13.04.2016 року по 17.04.2016 року, з 05.06.2016 року по 30.07.2016 року, з 01.08.2016 року по 02.08.2016 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 06.01.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 05.12.2022 року.
Суддя І.О. Лозицька