Справа № 640/20264/22
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

29 листопада 2022 року м. Київ № 640/20264/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І., ознайомившись із позовної заявою і доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати визнаної та нарахованої суми пенсії позивачу за період з 01.01.2018 року по 30.01.2021 року в сумі 76230,06 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача нараховану суму пенсії позивачу за період з 01.01.2018 року по 30.01.2021 року в сумі 76230,06 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивачу у період з 01.02.2018 року по 30.09.2022 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суд встановив наявність підстав для відмови у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Так, суд зазначає, що предметом звернення до суду з даним позовом є бездіяльність органу пенсійного фонду щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 згідно проведеного перерахунку на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2020 року у справі №640/6294/20 за період з 01.01.2018 року по 31.01.2021 року, у зв`язку з чим позивач просить стягнути нараховані, але не виплачені грошові кошти та компенсувати втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків виплати.

В той же час, суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2020 року у справі №640/6294/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 90 відсотків до 70 відсотків сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Тобто, проаналізувавши обставини, викладені у позовній заяві, зміст позовних вимог та сторони, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із невиконанням Головними управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2020 року у справі №640/6294/20, яке набрало законної сили.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Більш того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Верховний Суд також зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження щодо повторного розгляду питань, щодо яких вже прийнято судове рішення.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18), від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 (адміністративне провадження № К/9901/1062/19).

Враховуючи викладене, даний спір в частині визнання бездіяльності відповідача та стягнення з відповідача нарахованої суми пенсії за вказаний період не підлягає судовому розгляду.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, суд зазначає, що така вимога позивача може бути самостійним предметом судового розгляду.

В той же час, відповідно до вимог ст. 171 КАС України суд позбавлений можливості прийняти до розгляду частину позовних вимог викладених в позовній заяві.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 160-162, 170, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Звернути увагу позивача на ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-297 цього ж Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда