Справа № 208/3356/22
Суддя: Сушкова Л. І.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/3356/22
№ провадження 2-а/208/83/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання Дарчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янське адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення БАБ № 772946 від 07.07.2022 року,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення БАБ № 772946 від 07.07.2022 року, де просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 07.07.2022 серії БАБ № 772946, винесену молодшим лейтенантом Колесник І.О. відносно неї за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2022 суддею визначено суддю Сушкову Л.І., яка ухвалою від 18.07.22 року прийняла позов до свого провадження та призначила справу до розгляду в спрощеному провадженні.

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що 07 липня 2022 року поліцейський ПОГ СВГ Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області молодший лейтенант Колесник І.О. виніс відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 772946, згідно до якої ним нібито було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Wolksvagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , 07.07.2022 року о 13:30 год, у смт.Царичанка Дніпропетровської області, по вул.Царичанській, без водійського посвідчення, тобто не маючи права на керування т.з., чим порушила п.1.2 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.

Жодних доказів, які свідчать про те, що вона вчинила адміністративне правопорушення працівником поліції надано не було, однак, відразу на місці стоянки було складено постанову та неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400.00 грн.

З вказаною постановою позивач не згодна, оскільки вважає, що жодних доказів допущення нею порушень Правил ПДР не було, жодних доказів працівником поліції в постанові не зазначено та до постанови не надано, не допитані свідки, у неї навіть не відбирались, пояснення, більш того, вона не рухалась, а стояла на паркові, поблизу магазину, з вимкненим двигуном, дійсно знаходячись за кермом авто, однак не їхала за кермом, тому просила суд задовольнити її позов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив суду на позов не надали, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (з викликом сторін) відповідно до п. 20, ч.1 ст.4, ч. 2 ст.12, ст. 257, 286 КАС України.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 07 липня 2022 року поліцейський ПОГ СВГ Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області молодший лейтенант Колесник І.О. виніс відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 772946, згідно до якої ним нібито було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за ч.2 ст.126 КУпАП. Позивач не була згодна з даною постановою, вважаючи, що вона винесена із порушенням вимог ст.ст. 33, 245,247, 254, 268, 278, 279, 280 КУпАП.

Втім, критично ставлячись до того, що постанова є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження порушення позивачем п.п.12 ПДР України, а відповідно, й наявності у позивача складу адміністративного правопорушення, інспектором не надано жодних належних та достатніх доказів.

Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що вона дійсно знаходилася в автомобілі Wolksvagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , 07.07.2022 року о 13:30 год. сиділа на передньому кріслі на місці водія, однак авто стояло на паркові, біля магазину з вимкненим двигуном, тобто вона жодним чином не керувала авто, а очікувала там разом з подругою свою мати, яка пішла до магазину.

Вказане позивачкою ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила допитана в якості свідка ОСОБА_2 , мати позивачка, яка зазначила, що дійсно пішла до магазину, але в бардачку, залишила гаманець та зателефонувала доньці ОСОБА_1 , щоб та його знайшла, вийшла з магазину в той час як на неї було складено документи, просила поліцейського показати відео порушення, однак той відмовив.

Судом також було досліджено в судовому засіданні надані диски з записом правопорушення, скоєного начебто позивачкою ОСОБА_1 , однак з огляду на те, що на запису відсутні будь-які докази того, що позивачка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, суд приходить до висновку про відсутність достатніх, належних та допустимих доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), суд констатує, що працівником Департаменту патрульної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху, втім не надано ані відеозапису скоєння правопорушення, ані зазначено свідків правопорушення, інших доказів вчинення позивачем правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.122 КУпАП є недоведеним.

Суд вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

При цьому, суд вважає за необхідне дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, із врахуванням того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять достатніх доказів порушення позивачем правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, більш того враховуючи те, що викликаний до суду в якості свідка молодший лейтенант ОСОБА_3 не з`явився та ані усних ані письмових пояснень по суті справи не надав, як і відповідач, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області, де просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 07.07.2022 серії БАБ № 772946, винесену поліцейський ПОГ СВГ Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області молодшим лейтенантом Колесник І.О. відносно неї за ч.2 ст.126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України від 08.07.2011 "Про судовий збір", ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 139, 241-256, 257, 263 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення БАБ № 772946 від 07.07.2022 року, - задовольнити.

Постанову серії БАБ № 772946 від 07.07.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, винесену поліцейський ПОГ СВГ Дніпровського районного управління поліції в Дніпропетровській області молодшим лейтенантом Колесник Іваном Олександровичем - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Головного управлння Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сушкова Л. І.