Справа № 420/13871/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №10 від 26.05.2022р.; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №10 від 13.06.2022р.; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №10 від 23.08.2022р.; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача період роботи : з 20.07.1979р. по 21.04.1980р. газоелектрозварником 3-го розряду у БМУ-2 треста Одесгражданжилстрой; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення, а саме з 18.05.2022р. довічно.

Ухвалою суду від 10.10.2022р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначила, що підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 20.07.1979р. по 21.04.1980р. газоелектрозварником 3-го розряду у БМУ -2 треста «Одеснражданжилстрой», згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 №1, 2 слугувало те, що період роботи з 20.07.1979р. по 21.04.1980р. зазначено раніше ніж дата видачі трудової книжки. Представник позивача не погоджується із прийняттям вказаних рішень та просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача період роботи : з 20.07.1979р. по 21.04.1980р. газоелектрозварником 3-го розряду у БМУ-2 треста Одесгражданжилстрой та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення, а саме з 18.05.2022р. довічно. Так, представник позивача, посилаючись на норми діючого законодавства та практику Верховного Суду вказала, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи та, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже не може впливати на його особисті права та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

27.10.2022р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. Відповідач вказав, що відомості про період роботи позивача з 20.07.1979 по 21.04.1980р. внесені з порушенням положень чинного на той момент законодавства, а також враховуючи те, що згідно з листом Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №1245-Ю-11.1-21 від 30.06.2022р. у архівної установи відсутні відомості про роботу позивача у спірний період, у Головного управління були відсутні законні підстави для зарахування періоду з 20.07.1979р. по 21.04.1980р. Крім того, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, Пенсійний фонд наголосив, що навіть у разі задоволення позовної вимоги щодо зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду, загальний стаж позивача буде недостатнім для призначення пенсії.

31.10.2022р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача вказала, що не погоджується із відзивом відповідача та з підстав, викладених у адміністративному позові просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

01.11.2022р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. Відповідач вказав, що оскаржуване рішення прийнято у порядку та на підставі, визначеного чинним законодавством. Відповідач наголосив, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та не зараховано до страхового стажу період його роботи з 20.07.1979р. по 21.04.1980р., оскільки запис про роботу зазначено раніше ніж дата видачі трудової книжки від 09.06.1982р., що суперечить Інструкції №110 від 17.08.1993р.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.05.2022р. №10130/03-16 від 26.05.2022р. відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно вказаного рішення за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.08.1982, оскільки трудова книжка починається з 41 сторінки та наявне необумовлене виправлення року народження яке не завірено належним чином, період роботи з 20.07.1979р. по 21.04.1980р. зазначено раніше ніж дата видачі трудової книжки, період з 12.07.1982р. по 21.05.1986р. на посаді газоелектрозварника на підприємстві АТП -15124, у даті зарахування наявне необумовлене виправлення; періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.09.1992р. на посаді електрозварника на підприємстві АТП -15130, оскільки печатка підприємства на першій сторінці трудової книжки не відповідає назві підприємства прийняття на роботу(а.с.20).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №10 від 13.06.2022р. відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно вказаного рішення до страхового стажу не зараховано період роботи з 20.07.1976р. по 21.04.1980р., оскільки запис про роботу зазначено раніше ніж дата видачі трудової книжки НОМЕР_1 від 09.06.1982р.(а.с.21).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.08.2022р. відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно вказаного рішення до страхового стажу не зараховано період з 20.07.1979р. по 21.04.1980р., оскільки запис згідно трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 09.06.1982 про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників(а.с.23).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

За змістом ч.1 ст.26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1-3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до ч.3 Постанови №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.

Довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, приймаються для підтвердження трудового стажу лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 від 09.06.1982р. ОСОБА_1 у період з 20.07.1976р. по 21.04.1980р. працював газоелектрозварником 3-го розряду у БМУ-2 треста Одесгражданжилстрой(а.с.15).

Вказані записи (№1-2) виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, із зазначенням підстав їх внесення.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, а також те, що відповідальність за ведення трудових книжок покладається на керівника відповідної установи та не може перекладатись на її працівника, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №10 від 26.05.2022р.; №10 від 13.06.2022р., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №10 від 23.08.2022р. та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача період роботи: з 20.07.1979р. по 21.04.1980р. газоелектрозварником 3-го розряду у БМУ-2 треста Одесгражданжилстрой.

Поряд з цим, суд зазначає, що рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема-функції щодо перерахунку пенсії та зобов`язувати відповідача прийняти те чи інше рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 752/20012/16-а, від 12 червня 2018 року у справі № 800/248/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 825/1602/17 та від 05 березня 2019 року у справі № 2040/6320/18.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 ч.2 ст.245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків викладених в рішенні суду.

Поряд з цим, позовні вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення, а саме з 18.05.2022р. довічно, в той час як така не призначена є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу(похідну) вимогу позивача не стягувався, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №10 від 26.05.2022р.; №10 від 13.06.2022р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №10 від 23.08.2022р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 20.07.1979р. по 21.04.1980р. газоелектрозварником 3-го розряду у БМУ-2 треста Одесгражданжилстрой.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.05.2022р. про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків викладених в рішенні суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (код , м.Тернопіль, майдан Волі,3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра