Справа № 200/13005/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року справа №200/13005/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 200/13005/21 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.09.2021 року № 15 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Новокраматорському машинобудівному заводі з 28.12.2009 року по 18.12.2014 року, а також зобов`язати зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 25.11.1991 року по 16.11.1993 року;

- зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача від 17.09.2021 року з врахуванням включеного пільгового стажу за Списком №1 період роботи на Новокраматорському машинобудівному заводі з 28.12.2009 року по 18.12.2014 року, та страхового стажу період проходження військової служби з 25.11.1991 року по 16.11.1993 року, з часу звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням відповідача відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку з тих підстав, що до пільгового стажу за Списком №1 неможливо зарахувати період роботи на заводі в зв`язку з відсутністю інформації про результати атестації робочих місць. Також відповідачем не було зараховано до страхового стажу період проходження військової служби, оскільки відсутній військовий квиток, а тимчасове посвідчення не містить підстав призову та демобілізації.

Рішення є протиправним, оскільки стаж за Списком №1 підтверджено трудовою книжкою, а проходження служби в армії - посвідченням військовозобов`язаного.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.09.2021 року № 15 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із включенням до пільгового стажу період роботи з 28.12.2009 року по 18.12.2014 року на Новокраматорському машинобудівному заводі, та до страхового стажу період строкової військової служби в Збройних Силах України з 25.11.1991 року по 16.11.1993 року.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач ГУ ПФУ в Хмельницькій області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

До пільгового стажу позивача не зарахований період з 28.12.2009 року по 18.12.2014 року, оскільки відсутня інформація про результати атестації робочих місць за цей період, а трудова книжка позивача цих даних не містить.

В зв`язку з відсутністю військового квітка пенсійним органом правомірно не зараховано до страхового стажу позивача період проходження ним військової служби, оскільки тимчасове посвідчення не містить підстав призову та демобілізації.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 17.09.2021 року за допомогою Веб-портал Пенсійного фонду звернувся із заявою про автоматичне призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058.

Заява позивача відповідно до розподілу єдиної черги завдань за постановою правління ПФУ № 25-1 від 16.12.2020 року розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 24.09.2021 року № 15 позивачу відмовлено в призначенні вказаної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 25 років.

В рішенні зазначено, що до пільгового стажу позивача не зараховано спірні періоди роботи:

з 28.12.2009 року по 18.12.2014 року у зв`язку з відсутністю інформації про результати атестації робочих місць;

з 25.11.1991 року по 10.11.1993 року, оскільки відсутній військовий квиток, а тимчасове посвідчення не містить підстав призову та демобілізації.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 03.07.1989 року щодо спірного періоду з 28.12.2009 року по 18.12.2014 року наявні такі записи:

03.06.2004 року переведений в цех № 16 ковалем ручної ковки 2 розряду АО Новокраматорський машинобудівний завод;

27.03.2018 року переведений слюсарем із збирання металевих конструкцій 3 розряду цеху № 16.

З 25.11.1991 року по 16.11.1993 року позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується наданою копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № 0441/19 від 14.06.2019 року та записом у трудовій книжці позивача.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджується характер роботи позивача у спірний період, не проведення чи несвоєчасне проведення підприємством атестації робочих місць не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах. Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби суд першої інстанції зазначив, що законодавство не містить норм, які б передбачали підтвердження такого стажу виключно військовим квитком.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383(далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Як визначено пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

« <…> особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

<…> особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону N 1788-XII.»

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Як свідчать записи в трудовій книжці позивача в період з 28.12.2009 року по 18.12.2014 року він безперервно працював в АТ «Новокраматорський машинобудівний завод» на посадах, які віднесені до Списку №1, отже відповідач протиправно відмовив позивачу в зарахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи з підстав відсутності інформації про проведення атестації робочих місць.

Щодо неврахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби суд зазначає наступне.

Відповідачем відмовлено в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду проходження ним військової служби з 25.11.1991 року по 10.11.1993 року, оскільки відсутній військовий квиток, а тимчасове посвідчення не містить підстав призову та демобілізації.

Як свідчить тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 14.06.2019 року, яке надано позивачем до пенсійного органу разом з заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу 25.11.1991 року, а 16.11.1993 року звільнений у запас на підставі Указу Президента України.

В трудовій книжці позивача наявний запис № 8, відповідно до якого ОСОБА_1 служив в армії з 25.11.1991 року по 16.11.1993 року.

Таким чином, вищезазначеними документами підтверджено період проходження військової служби позивачем.

Між тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а законодавством України не передбачено підтвердження страхового стажу щодо військової служби виключно військовим квитком.

Отже, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду проходження ним військової служби.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення від 24.09.2021 року № 15 про відмову в призначенні пенсії позивачу та скасував його, зобов`язавши ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 28.12.2009 року по 18.12.2014 року на Новокраматорському машинобудівному заводі, та до страхового стажу період строкової військової служби в Збройних Силах України з 25.11.1991 року по 16.11.1993 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 200/13005/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 200/13005/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 28 листопада 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв