Справа № 300/4882/22
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"05" грудня 2022 р. справа № 300/4882/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Могила А.Б. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у даній справі, суд зазначає наступне.
Приписами пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
Виходячи із суті права, за захистом якого звернулася позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 29.05.2019 у справі № 826/9341/17, від 19.06.2019 у справі № 802/385/18-а та від 18.09.2019 року у справі №810/3711/18 стосовно юрисдикції спорів, тотожних спору у цій справі, суд дійшов висновку, що спір у цій справі відноситься до суду загальної юрисдикції з огляду на таке.
Разом з тим, позивач вказує, що використовує цю земельну ділянку впродовж тривалого час і обґрунтовує правомірність такого використання наявністю Державних актів на право приватної власності на землю від 24.03.1995 серії ІФ 09-01-2/000411 та серії ІФ 09-01-2/000412, відповідно до яких за громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закріплено право власності на земельні ділянки площею 0,1188 га та 0,1150 га для присадиби та ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Надвірнянської міської Ради народних депутатів від 22.12.1993 №354.
Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права власності на земельну ділянку і відсутністю такого права у ТОВ "Надвірнянський цегельний завод".
Отже, розглянувши подані суду документи вбачається, що спірне у цій справі рішення №1033-15/22 від 19.04.2022 винесене з метою продовження дії оренди земельної ділянки. Суть спірних вимог фактично полягає у захисті (відновленні) майнових прав позивача щодо користування (володіння) цією земельною ділянкою, а тому спір у даній справі є спором про право цивільне та може бути предметом розгляду в суді загальної юрисдикції та не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.
Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 у справі № 826/9341/17, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.
Таким чином, між сторонами у справі виник спір стосовно цивільного права та подальше оспорювання права оренди спірної земельної ділянки не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, оскільки адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права оренди на земельні ділянки. Позов предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Згідно статті 122 Земельного Кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 Земельного кодексу України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Положеннями статті 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 15, пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Таким чином, визнання протиправними дій та рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
З урахуванням викладеного, спір хоч і пов`язаний з оцінкою на предмет правомірності дій суб`єкта владних повноважень, проте визначальним, у цьому випадку, є існування права користування у іншої особи на спірну земельну ділянку, якою позивач володіє на підставі Державного акту на права приватної власності на землю, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи ( п. 6 ч. 1 цієї статті).
Враховуючи, що дані спірні правовідносини не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, а належать до юрисдикції інших судів, тому суд відмовляє у відкритті провадження у даній справі та роз`яснює позивачу, що розгляд даних спірних правовідносин віднесено до суду загальної юрисдикції.
На підставі наведеного, керуючись статтями 169, 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі за її позовом до Надвірнянської міської територіальної громади Івано-Франківської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.
З врахуванням приписів частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснити ОСОБА_1 , що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.
Повторне звернення до адміністративного суду з такою ж позовною вимогою з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, щодо якої постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.