Справа № 200/17942/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року Справа№200/17942/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправними дії та стягнення суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Донецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державна казначейська служба України в якій просить суд:

визнати протиправними дії Донецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Донецького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року, допомоги на оздоровлення при виході у щорічну основну відпустку, допомоги при виході у відставку, а також протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо фінансування суддівської винагороди у 2021 році в обмеженому розмірі - виходячи з положень статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік із застосуванням для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 прожиткового мінімуму у розмірі 2102,00 грн;

стягнути з Донецького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року суддівську винагороду в сумі 131 040, грн, допомогу на оздоровлення 9 240,00 грн, вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою 44 352,00 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

В обґрунтування позову зазначає, що вона до 27 вересня 2021 року працювала на посаді судді Донецького апеляційного суду. Відповідно до частини 3, 4 статті 135 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів») базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2021 рік установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 01 січня 2270,00 грн.

Однак відповідачем, Донецьким апеляційним судом, за період з 1 січня 2021 року по 28 вересня 2021 року їй нараховано суддівську винагороду виходячи з приписів абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», а саме з розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102грн, що є меншим, ніж гарантовано законодавством (2270грн) та є порушенням її права на оплату праці.

Станом на початок 2021 року і впродовж спірного у даній справі періоду (01.01.2021-27.09.2021) ОСОБА_1 виплачувалася щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 20 років.

Тобто за вказаний період позивачці щомісячно нараховувалась суддівська винагорода, виходячи з 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та надбавка за вислугу років 60% від посадового окладу, а саме, посадовий оклад 115 610 грн (2102 грн х 50 х 1,1), надбавка за вислугу років - 69366грн (115610 грн х 60%), а усього 184 976грн.

При виході у щорічну основну відпустку у червні 2021 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена матеріально допомога до відпустки (допомога на оздоровлення) виходячи з розміру посадового окладу 115610грн, що підтверджується виданим Донецьким апеляційним судом розрахунковим листом за червень 2021 року №2543, тобто за базовим розміром прожиткового для працездатних осіб - 2102грн, що є меншим, ніж гарантовано законодавством на 2021 рік в розмірі 2270грн.

При виході у відставку позивачеві нарахована та виплачена допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за її посадою, що становить 554928,00грн (184976грн х 3), що розрахована із застосуванням посадового окладу 115 610грн на базі приписів абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб - 2102грн.

Вважає, що розмір суддівської винагороди виплаченої мені за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року, розмір допомоги на оздоровлення при виході у відпустку та розмір допомоги при виході у відставку не відповідає Конституції України та нормативним актам, які регулюють питання незалежності суддів, а саме розміру, установленому спеціальним Законом.

Просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1 в своєму відзиві зазначив, що Законодавцем чітко і зрозуміло поділено прожитковий мінімум на одну особу із розрахунку на місяць на окремі категорії - для працездатних осіб загальний, і для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадових окладів окремих професійних посад. Враховуючи спеціальне регулювання чинним Законодавством України оплати праці суддям та наявність спеціальних правових гарантій розміру суддівської винагороди, таке відокремлення прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, не є винятковим. Разом із цим, Законом №1082-ІХ запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, не змінено розміру суддівської винагороди, визначеного Законом №1402-VІІІ, а змінено розрахункову величину для обчислення її.

Відповідачем 1 згідно довідки Донецького апеляційного суду нараховано та виплачено судді ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року заробітну плату в розмірі 1721221,63 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 115610 грн, та вихідну допомогу у зв`язку із виходом у відставку в сумі 554928 грн. із розрахунку для визначення базового розміру посадового окладу судді прожиткового мінімуму у розмірі 2102 грн.

Суди в Україні є бюджетними установами, які фінансуються з Державного бюджету в порядку, визначеному Бюджетним кодексом України.

Донецький апеляційний суд є розпорядником коштів нижчого рівня, тобто бюджетною установою, яка уповноважена на утримання асигнувань, прийняття зобов`язань та здійснення виплат з бюджету на виконання своїх функцій.

Донецький апеляційний суд як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, у межах виділених ДСА України коштів здійснював виплату суддівської винагороди із застосуванням для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року у розмірі 2102 грн.

Окрім того, слід зазначити, що положення статті 7 Закону №1082-ІХ, яким визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року у розмірі 2102 гривні, є чинним, не конституційним не визнавався та не скасовувався, а тому підлягає виконанню.

Вважає, що правомірно керувався положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при нарахуванні Позивачу суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року, допомоги на оздоровлення, допомоги при виході у відставку із застосуванням для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму у розмірі 2102 грн.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 2 в своєму відзиві зазначає, що ДСА України є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо Донецького апеляційного суду, відповідно Донецький апеляційний суд є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня.

Суддя перебуває у певних трудових відносинах із судовою установою, де він працює, виконуючи свої посадові обов`язки.

ДСА України не нараховує та не здійснює виплату суддівської винагороди суддям. Нарахування та виплата суддівської винагороди Позивачу здійснюється Донецьким апеляційним судом з бюджетних коштів, як розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Частиною першою статті 48 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-УІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частина третя цієї ж статті встановлює базові розміри посадового окладу суддів судів різних інстанцій, розрахунковою величиною яких є прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Приписами пункту 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-УІІІ встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Суми прожиткового мінімуму на 2021 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-ІХ (далі - Закон № 1082-ІХ).

Законом № 1082-ІХ запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка станом на 1 січня 2021 року складає 2102 гривні.

Таким чином, з прийняттям Закону №1082-ІХ зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина.

Нараховуючи і виплачуючи Позивачу суддівську винагороду на основі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року у розмірі 2102 гривні. Донецький апеляційний суд діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією і законами України. Положення статті 7 Закону № 1082-ІХ, яким визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року у розмірі 2102 гривні, є чинними, не конституційним не визнавався та не скасовувався, а тому підлягає виконанню.

Вважає, що Донецький апеляційний суд, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мав правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування норм статті 7 Закону № 1082-ІХ, яким визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року у розмірі 2102 гривні. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області.

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року витребувано у Донецького апеляційного суду належним чином засвідчену копію: штатного розпису на 2021 рік затвердженого ДСА України; кошторису Донецького апеляційного суду на 2021 рік затвердженого ДСА України.

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року витребувано у Донецького апеляційного суду відомості щодо встановлення регіонального коефіцієнту до посадового окладу судді Донецького апеляційного суду відповідно до вимог ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі встановлення відвідного коефіцієнту.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження по справі №200/19742/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправними дії та стягнення суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою. Призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Указом Президента України від 31 серпня 2004 року №1026/2004 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області. .

Постановою Верховної Ради України від 15 квітня 2010 року №2135-VІ ОСОБА_1 обрана на посаду судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 03 лютого 2011 року №2987-VІ позивача обрано суддею Апеляційного суду Донецької області.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 ОСОБА_1 переведена на посаду судді Донецького апеляційного суду.

Рішенням Вищої Ради правосуддя від 23 вересня 2021 року № 2020/О/15- 21 Позивача звільнено з посади судді Донецького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Донецького апеляційного суду від 27 вересня 2021 року №263/к/г відраховано суддю ОСОБА_1 зі штату Донецького апеляційного суду з 28 вересня 2021 року у зв`язку Із поданням заяви про відставку.

Згідно довідки Донецького апеляційного суду судді ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року сплачено заробітну плату в розмірі 1 721 221,63 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 115 610 грн. та вихідну допомогу в сумі 554 928 грн.

Позивач, вважаючи, що розмір суддівської винагороди виплаченої за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року, розмір допомоги на оздоровлення при виході у відпустку та розмір допомоги при виході у відставку не відповідає Конституції України та нормативним актам, які регулюють питання незалежності суддів, а саме розміру, установленому спеціальним Законом, звернулася до суду із даним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 43 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (частина друга статті 4 Закону №1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р/2020 від 11 березня 2020 року діє в редакції Закону №1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня - 2189 гривень, з 01 липня - 2294 гривні, з 01 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 01 січня - 1921 гривня, з 01 липня - 2013 гривень, з 01 грудня - 2100 гривень;

дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня - 2395 гривень, з 01 липня - 2510 гривень, з 01 грудня - 2618 гривень;

працездатних осіб: з 01 січня - 2270 гривень, з 01 липня - 2379 гривень, з 01 грудня - 2481 гривня;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 01 січня - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 01 січня - 1600 гривень;

осіб, які втратили працездатність: з 01 січня - 1769 гривень, з 01 липня - 1854 гривні, з 01 грудня - 1934 гривні.

Відповідно до матеріалів справи, суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 позивачу обчислено, виходячи з приписів абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом №1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року №11-р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом №1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

Необхідно також указати, що у пункті 62 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів підкреслюється, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країн) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Суд зазначає, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

З 30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (далі - Закон №1401-VIII).

Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище. Суд звертає увагу на те, що Конституція України у редакції Закону №1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій".

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі) є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Пунктом 1 частини третьої та пунктом 1 частини четвертої статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Статтею 130 Конституції України закріплено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року №966-XIV (далі - Закон №966-XIV).

Згідно із статтею 1 Закону №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років;

дітей віком від 6 до 18 років;

працездатних осіб;

осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону №966-XIV встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Суд зазначає, що Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді".

При цьому, Законом №966-XIV судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", разом із встановленням на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2102,00 грн.

До 2021 року відповідачем для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону №1402-VIII.

Варто зазначити, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який мовиться у позовній заяві (січень-грудень 2021 року), а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.

Суд вважає за потрібне вказати, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Водночас, Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Суд зауважує, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону № 1402-VIII, а положення Закону №966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Щодо питання матеріального забезпечення суддів Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Зубко та інші проти України" від 26 квітня 2006 року зазначив, що неспроможність держави вчасно виплачувати суддям їх виплати є несумісною з потребою їх здатності виконувати свої професійні функції неупереджено, щоб не зазнавати тиску і впливу на поведінку; неспроможність держави гарантувати адекватну та своєчасну виплату винагороди національним суддям та невизначеність, у якій вони залишаються, порушує справедливий баланс, що має виникнути між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права заявників на мирне володіння своїм майном.

Суд вважає за необхідне підкреслити, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, що регулюють питання правового статусу суддів, не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Враховуючи викладене, суд констатує, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2270,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн) у період з 01.01.2021 по 31.12.2021, на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" було неправомірним.

Розмір суддівської винагороди встановлено статтею 135 Закону №1402-VIII, тож позивач має право на те, щоб йому виплатили недоотримані кошти (заборгованість).

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що обмеження виплати останньому починаючи з січня 2021 року, суддівської винагороди (шляхом обчислення її розміру, виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі саме 2102 грн) здійснено відповідачем протиправно.

Відповідач зобов`язаний був при визначенні розміру суддівської винагороди ОСОБА_1 у період з 01.01.2021 по 27.09.2021 включно діяти відповідно до Закону №1402 та обчислювати розмір суддівської винагороди, виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік" саме у значенні 2270 грн, а не 2102 грн, як це протиправно здійснено відповідачем, чим, відповідно, порушено права позивача на отримання суддівської винагороди у належному розмірі.

Отже, відповідачем зазначений вище обов`язок не був виконаний через помилкове застосування до спірних правовідносин норм частини абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", а не виключно через відсутність відповідних бюджетних призначень.

Слід зазначити, що у відповідності до вимог частини четвертої статті 148 Закону №1402-VIII функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до статті 149 Закону №1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Зважаючи на наведені положення статей 148, 149 Закону №1402-VIII у зіставленні з положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 22, частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.

Донецький апеляційний суд як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2021 рік).

Зважаючи на це, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача провести перерахунок виплаченої позивачу протягом 2021 року суддівської винагороди, відповідно до вимог статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 гривень, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Висновки суду у цій справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.11.2021 у справі №400/2031/21 та від 30.11.2021 у справі №360/503/21.

Щодо позовних вимог про стягнення з Донецького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року суддівську винагороду в сумі 131 040, грн, допомогу на оздоровлення 9 240,00 грн, вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою 44 352,00 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за спірний період суд зазначає наступне.

Так, за період з 1 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року відповідач Донецький апеляційний суд нараховував та виплачував ОСОБА_1 суддівську винагороду у розмірі 184 976грн., яка складалась з окладу 115 610грн та вислуги років 69 366грн, застосовуючи для розрахунку посадового окладу прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого становить 2102грн.

За вказаний період позивачці недоплачена суддівська винагорода в сумі 131 040грн, виходячи з наступного розрахунку:

Суддівська винагорода складається: з базового розміру посадового окладу 124850 грн (2270 грн (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на 1 січня 2021 року) х 50 х 1,1 (регіональний коефіцієнт) + 74910 грн (60% посадового окладу), та становить 199760грн;

199760грн - 184976грн = 14784 грн.

З 1 січня 2021 року по 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 недоплачено 118272грн (14784 грн х 8 місяців), та з 01 вересня 2021 року по 27 вересня 2021 року недоплачено 12768 грн (14784 грн : 22 р.дні =672 грн х19р.днів);

Всього: 118 272 грн + 12 768 грн = 131 040грн, що становить недоплачену суддівську винагороду за спірний період часу.

Враховуючи, що при виході у щорічну основну відпустку у 2021 році допомога на оздоровлення була виплачена виходячи із розміру базового посадового окладу 115610 грн, розмір недоплаченої допомоги на оздоровлення становить 9240грн (124850 грн - 115610 грн).

Вихідна допомога у зв`язку з відставкою мені виплачена в розмірі 3 місячних суддівських винагород 554928грн (184976грн х 3), розмір якої визначений застосовуючи для розрахунку базового посадового окладу прожитковий мінімум для працездатних осіб 2102 грн, тоді як повинно було виплачено згідно із законом, що визначає статус і гарантії позивача як судді апеляційного суду , у розмірі 599280грн (199 760грн х 3).

Отже розмір недоплаченої допомоги у зв`язку з відставкою становить 44 352 грн (599 280грн - 554 928грн).

Загальний розмір недоплати становить 184 632грн. який складається з недоплаченої суддівської винагороди за період з 1 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року 131 040грн. розміру недоплаченої допомоги на оздоровлення 9 240грн та розміру недоплаченої допомоги у зв`язку з відставкою 44 352грн яка підлягає стягненню з Донецького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 .

Стосовно вимоги позивача щодо звернення рішення суду до негайного виконання у межах одного місяця, суд зазначає наступне.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд за наявності підстав вирішує питання про його допуск до негайного виконання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Тому суд допускає до негайного виконання вказане рішення у межах стягнення відповідної суддівської винагороди за один місяць в межах невиплаченої різниці, про що також буде зазначено і у резолютивній частині.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Донецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправними дії та стягнення суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Донецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Донецького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року, допомоги на оздоровлення при виході у щорічну основну відпустку, допомоги при виході у відставку, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2021 року в розмірі 2102 грн.

Стягнути з Донецького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року суддівську винагороду в сумі 131 040грн (сто тринадцять тисяч сорок) гривень, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті

Стягнути з Донецького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року допомогу на оздоровлення 9 240грн(дев`ять тисяч двісті сорок) гривень, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Донецького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоплачену за період з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2021 року вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою 44 352грн(сорок чотири тисячі триста п`ятдесят дві) гривні, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Звернути до негайного виконання рішення суду в межах відповідної суддівської винагороди за один місяць в частині різниці недоплаченої суми.

Рішення ухвалено в порядку письмового провадження. Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 листопада 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов