Справа № 140/3528/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/3528/22 пров. № А/857/13208/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідач Судова-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі № 140/3528/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Ксензюк А.Я.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості (далі також філія центру зайнятості, відповідач), та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.06.2022 (а.с. 113) просила:

визнати дії Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості щодо не врахування страхового стажу ОСОБА_1 до розрахунку допомоги по безробіттю неправомірними;

зобов`язати Нововолинську міську філію Волинського обласного центру зайнятості зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.10.2018 по 15.04.2019 та з 11.10.2019 по 15.04.2020, 13.10.2020 по 02.03.2021 на ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля»;

зобов`язати Нововолинську міську філію Волинського обласного центру зайнятості врахувати для розрахунку допомоги по безробіттю ОСОБА_2 нараховану їй заробітну плату за період з 12.10.2018 по 15.04.2019 та з 11.10.2019 по 15.04.2020, 13.10.2020 по 02.03.2021 на ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» (беручи до розрахунку допомі безробіттю належних 70%);

зобов`язати Нововолинську міську філію Волинського обласного центру зайнятості здійснити перерахунок та виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за всі належні періоди, а саме: 17.04.2019 по 11.10.2019; 27.04.2020 по 13.10.2020; 05.05.2021 по 26.01.2022, з урахуванням виплачених сум. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості щодо не врахування при призначенні допомоги по безробіттю ОСОБА_1 її страхового стажу за період роботи з січня 2019 року по березень 2019 року та з жовтня 2020 року по березень 2021 року.

Зобов`язано Нововолинську міську філію Волинського обласного центру зайнятості провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату (з урахуванням виплачених сум) допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з 24 квітня 2019 року з урахуванням утриманого єдиного соціального внеску із заробітку та страхового стажу за період з січня 2019 року по березень 2019 року та з 05 травня 2021 року з урахуванням утриманого єдиного соціального внеску із заробітку та страхового стажу за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Нововолинська міська філія Волинського обласного центру подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не дослідив ті обставини, що позов поданий з пропущенням строку, встановленого ст. 122 КАС України. Окрім того звертає увагу апеляційного суду на те, що згідно Положення про Волинський обласний центр зайнятості, затвердженого Наказом Держаної служби зайнятості від 20.09.2017 № 130, саме Волинський обласний центр зайнятості здійснює нарахування та виплату матеріального забезпечення, в тому числі, одноразової допомоги, а тому є належним відповідачем. З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , зокрема, в період з 12.10.2018 по 15.04.2019, з 11.10.2019 по 15.04.2020 та з 13.10.2020 по 02.03.2021 працювала машиністом (кочегаром) котельні у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля», що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 .

15.04.2019, 15.04.2020 позивач звільнена з займаної посади за пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з закінченням строку трудового договору, а 02.03.2021 за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін.

17.04.2019 ОСОБА_1 відповідно до наказу від 17.04.2019 №НТ190417 надано статус безробітного.

24.04.2019 наказом №НТ190424 позивачу призначено та розпочато з 24.04.2019 виплату допомоги по безробіттю застрахованим особам відповідно до частин другої, четвертої статті 22, частини третьої статті 23 Закону №1533-ІІІ у розмірі 610 грн відповідно до Постанови правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 12.09.2018 №175 «Про мінімальний розмір допомоги по безробіттю» (чинна на момент призначення допомоги по безробіттю) без врахування страхового стажу терміном на 281 календарних днів з 24.04.2019 по 29.01.2020.

11.10.2019 виплата допомоги про безробіттю позивачу припинена.

08.10.2020 після надходження відомостей з Державного реєстру про сплату страхових внесків впродовж квітня 2018 року березень 2019 року з ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» центром зайнятості прийнято наказ №НТ201008 про призначення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, як застрахованій особі без урахуванням страхового стажу на 204 календарних днів з 24.04.2019 по 13.11.2019.

27.04.2020 наказом НТ200427 центром зайнятості прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги по безробіттю. 13.10.2020 згідно наказу НТ201013 центром зайнятості припинено реєстрацію позивача як безробітної.

Відповідно до наказу від 05.05.2021 №НТ210505 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 05.05.2021. Наказом від 05.05.2021 №НТ210505 відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю відповідно до частин 4, 5 статті 22 Закону Закон №1533-ІІІ.

Разом з тим, 01.06.2021 наказом №НТ210601 центром зайнятості прийнято рішення про призначення позивачу допомоги по безробіттю як застрахованій особі без урахування стажу строком 270 календарних днів з 05.05.2021 по 29.01.2022. З 05.05.2021 розпочато виплату допомоги по безробіттю в мінімальному розмірі 1000,00 грн. відповідно до Постанови правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття «Про мінімальний розмір допомоги по безробіттю на період карантину» від 08.04.2020 №217. 27.01.2022 згідно наказу НТ220127 припинено виплату допомоги по безробіттю.

02.03.2022 позивач звернулася до Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості із заявою про нарахування та виплату допомоги по безробіттю за періоди з 17.04.2019 по 11.10.2019, з 27.04.2020 по 13.10.2020 та з 15.03.2021по 29.03.2021 з урахуванням виплаченої заробітної плати.

Листом від 17.03.2022 №299/2616 відповідач повідомив позивача про нормативно-правові акти на підставі яких їй було призначено допомогу по безробіттю.

Не погодившись із такими діями центру зайнятості, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з наявних у справі доказів видно, що з січня 2019 року по березень 2019 року та з жовтня 2020 року по березень 2021 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися та сплачувались страхові внески, тому цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , що зумовлює висновок суду про наявність у позивача права на виплату допомоги по безробіттю в розмірі, визначеному частиною першою статті 23 Закону №1533-ІІІ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та оскарженому рішенню суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.4 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Під суб`єктом владних повноважень слід розуміти орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з приписами ст.43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій (ч.1).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) (ч.3).

Згідно матеріалів справи відповідачем по справі визначена Нововолинська міська філія Волинського обласного центру зайнятості.

Частиною другою ст.17 Закону України № 5067-VI від 05.07.2012 «Про зайнятість населення» передбачено, що головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері зайнятості населення є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права (ч.2 ст.21 наведеного Закону).

З наведеного слідує, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції (на час виникнення спірних правовідносин - Міністерство економіки України), здійснює покладені на нього повноваження у сфері зайнятості та соціального захисту населення як безпосередньо, так і через підпорядковані йому територіальні органи, що мають статус юридичних осіб публічного права.

Згідно Положення про Державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2663 від 16.12.2020: п.1 розділу І - Державна служба зайнятості (далі - Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством економіки України (далі - Мінекономіки);

п. 2 розділу І - Служба складається з Державного центру зайнятості, міжрегіональних, регіональних центрів зайнятості та їх філій, Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, закладів професійної (професійно-технічної) освіти Державної служби зайнятості, інших закладів освіти Державної служби зайнятості (далі - заклади освіти Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою;

п. 6 розділу І - Державний центр зайнятості, міжрегіональні та регіональні центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності);

п. 5 розділу ІV - філії міжрегіонального, регіонального центру зайнятості виконують функції, покладені на них відповідними міжрегіональними, регіональними центрами зайнятості, та діють на підставі положення, затвердженого міжрегіональним, регіональним центром зайнятості.

Згідно з п. 5 Положення про Волинський обласний центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості № 130 від 20.09.2017, регіональний центр зайнятості є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за потреби).

Приписами пп. 23 п. 7 цього Положення передбачено, що регіональний центр зайнятості, відповідно до покладених на нього завдань, у порядку визначеному законодавством представляє інтереси Фонду в судових органах, взаємовідносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, об`єднаннями громадян з питань соціального захисту.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Положення про Нововолинську міську філію Волинського обласного центру зайнятості, затвердженого наказом Волинського обласного центру зайнятості № 55 від 07.02.2018, філія є відокремленим підрозділом центру зайнятості; не є юридичною особою, не має окремого балансу, окремого рахунку в установах банку.

Як слідує з пунктів 2 та 3 розділу ІІІ вказаного Положення, директор філії діє за довіреністю від імені центру зайнятості та відповідно до цього Положення. Директор філії представляє інтереси центру зайнятості у взаємовідносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, об`єднаннями громадян, в тому числі судах, господарських судах, прокуратурі та інших правоохоронних органах в межах своєї компетенції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що в цій категорії справ відповідачами можуть бути територіальні органи Державної служби зайнятості; відокремлені підрозділи територіальних органів Державної служби зайнятості (в тому числі філії) не визначені законодавством як самостійні органи Державної служби зайнятості, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Таким чином, позивач заявила позовні вимоги до неналежного відповідача - Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості, оскільки належним відповідачем є Волинський обласний центр зайнятості, що слід вважати визначальною підставою, яка унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог.

Водночас, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити заміну неналежного відповідача.

Відповідно до частин 3, 4 і 7 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, за змістом наведеної норми допустити заміну неналежної сторони у справі може виключно суд першої інстанції. Діючими нормами КАС України не передбачено заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції.

Звідси, у разі коли апеляційним судом встановлено, що відповідачем у справі є особа, яка не повинна відповідати за заявленим до неї позовом, то такий позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, тому правова оцінка доводів сторін є передчасною.

Відповідно до ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів дійшла переконливого висновку про те, що позов ОСОБА_1 заявлений до неналежного відповідача, через що не підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

В силу приписів ст.139 КАС України слід провести наступний розподіл судових витрат у вигляді судового збору між учасниками справи: понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.139, ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі № 140/3528/22 скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Нововолинської міської філії Волинського обласного центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 01 грудня 2022 року