Справа № 380/15236/22
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Львівській області та зобов`язати вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (із змінами), компенсації сум податку з доходів фізичних осіб утриманого із виплачених за рішеннями суду у справах №№380/21667/21, 380/21670/21, 380/21071/21 сум: середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції, компенсації за невикористані відпустки, індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (із змінами), компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого із виплачених за рішеннями суду у справах №№380/21667/21, 380/21670/21, 380/21071/21 сум: середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції, компенсації за невикористані відпустки, індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішеннями Львівського окружного адміністративного суду у справах №№380/21667/21, 380/21670/21, 380/21671/21 задоволенні позовні вимоги щодо виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції, компенсації за невикористані відпустки та індексації грошового забезпечення. Згідно судових рішень Головне управління Національної поліції у Львівській області повинно було нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в сумі 4580,99 гривень, середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції в сумі 66072,45 гривень, компенсацію за невикористані відпустки в сумі 33560,24 гривень, загальна сума 104213,68 гривень, однак, у червні - липні 2022 року виплачено лише 83892,02 гривень, що свідчить про те, що з нарахованих сум відраховано 1,5 % військового збору та 18 % податку на доходи фізичних осіб.

Сума податку на доходи фізичних осіб протиправно утриманого з нарахованої індексації грошового забезпечення становить 824,58 гривень, грошової компенсації за невикористані дні відпустки становить 6040,84 гривень та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні становить 11893,04 гривень.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Пунктами 2-5 Порядку №44 визначено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально- виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Разом з тим, зауважує, що Порядок №44 розрахований на компенсацію грошового забезпечення, право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Однак позивач набув право на виплату за період неповного розрахунку при звільненні, а не у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, тому під час виплати позивачу середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу не застосувало Порядок №44 та не компенсувало податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.10.2022 по справі № 1.380.2019.006549.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,-

встановив:

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №168 о/с від 05.05.2021, ОСОБА_1 звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби а поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №380/21071/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати ОСОБА_1 в день звільнення зі служби в поліції одноразової грошової допомоги при звільненні;

- стягнуто із Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період із 05.05.2021 по 11.10.2021 на суму 66072,45 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 у справі №380/21670/21, яке набрало законної сили 10.05.2022 відповідно до ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по листопад 2017 включно та за січень 2018;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по листопад 2017 включно та за січень 2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №380/21667/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 за 2017, 2019, 2020 рік;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку з розрахунку, а саме: 30 діб основної відпустки та 8 діб додаткової відпустки за 2017 рік, 30 діб основної відпустки та 10 діб додаткової відпустки за 2019 рік та 11 діб додаткової відпустки за 2020 рік.

Листом від 18.08.2022 №3-81/Аз/17/02-2022, управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Львівській області направило розрахунок нарахувань і виплат ОСОБА_1 за рішеннями у справах №№380/21667/21, 380/21670/21, 380/21071/21 на адвокатський запит від 15.08.2022.

Відповідно до розрахунку нарахувань та виплат за судовими рішеннями у справах №№380/21667/21, 380/21670/21, 380/21071/21, ОСОБА_1 нарахована:

- сума індексації грошового забезпечення у розмірі 4580,99 гривень (824,58 гривень - 18% ПДФО; 68,71 гривень - 1,5% військовий збір), виплачено 3687,70 гривень за вирахуванням ПДФО та військового збору;

- сума грошової компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 33560,24 гривень (6040,84 гривень - 18% ПДФО; 503,40 гривень - 1,5% військовий збір), виплачено 27016,00 гривень за вирахуванням ПДФО та військового збору;

- сума середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 66072,45 гривень (11893,04 гривень - 18% ПДФО; 991,09 гривень - 1,5% військовий збір), виплачено 53188,32 гривень за вирахуванням ПДФО та військового збору.

01.09.2022 адвокат Захарчук Я.В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області з заявою про виконання судових рішень, в якій просив забезпечити виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду у справах №№380/21667/21, 380/21670/21, 380/21071/21 в повному обсязі та перерахувати компенсацію у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, що складає 18758,46 гривень утриманого з сум індексації грошового забезпечення, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції, компенсації за невикористані відпустки.

Листом від 06.09.2022 №2276/17/01-2022, управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Львівській області повідомило, що відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44, відшкодуванню підлягають утримані суми податку з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплачені ОСОБА_2 суми це виплати не пов`язані з виконанням ним обов`язків під час проходження служби, тому підстав для виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб не має.

Вважаючи протиправним дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо утримання податку з доходів фізичних осіб з сум індексації грошового забезпечення, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції, компенсації за невикористані відпустки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Згідно з частинами 1, 2 статті 94 Закону №580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 15 розділу І Порядку №260, при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44).

Згідно з пунктами 2-5 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, на суб`єкта владних повноважень Головне управління Національної поліції у Львівській області, у якому ОСОБА_1 проходив службу та отримував грошове забезпечення було покладено обов`язок вжити заходів з проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день звільнення зі служби в поліції. Однак, відповідні заходи відповідачем щодо повного розрахунку з позивачем на час його звільнення зі служби в поліції вжито не було.

Відповідно до п. 168.5 ст.168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З огляду на зазначене, Головному управлінню Національної поліції у Львівській області належало при виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні відпустки компенсувати суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки, право на індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 набув під час проходження служби в поліції та повинен був їх отримати при звільненні, однак не отримав з вини Головного управління Національної поліції у Львівській області, обставини неправомірності виплати яких підтвердженні рішеннями Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/21670/21 від 11.01.2022 та №380/21667/21 від 19.01.2022.

Зважаючи на вищенаведене, втрата позивачем статусу поліцейського на час виплати індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, не звільняє Головне управління Національної поліції у Львівській області від обов`язку компенсувати ОСОБА_1 суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні відпустки вже після звільнення зі служби в поліції і як наслідок після втрати статусу поліцейського.

Відтак, дії Головного управління Національної поліції у Львівській області по утриманню з суми індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні відпустки податку на доходи фізичних осіб без її компенсації втрат доходів є протиправними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 825/761/17.

Згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо нарахування та виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утрималися з середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

В силу вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму (ч.2 ст.116 КЗпП України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2 ст.117 КЗпП України).

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №380/21071/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 стягнуто із Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період з 05.05.2021 по 11.10.2021 в сумі 66072,45 гривень.

ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №380/21071/21 виплачено середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції в сумі 53188,32 гривень за вирахуванням ПДФО та військового збору.

Отже, у даній справі правовідносини стосуються компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, щодо виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції згідно судового рішення №380/21071/21.

Разом з тим, суд наголошує, що визначений рішенням суду середній заробіток (грошове забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період з 05.05.2021 по 11.10.2021 не відноситься до сум, які роботодавець повинен сплатити працівникові при звільнення в розумінні ст.ст.116, 117 КЗпП України.

При цьому, суд звертає увагу на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17, відповідно до якої під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Суд наголошує, що обрахований за рішенням суду середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника і не входить до складу заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, виклала наступну правову позицію: «...середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати».

Отже, середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Таким чином, сума середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні виплачена на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №380/21071/21 не підлягає грошовій компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, оскільки є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника і не входить до складу заробітної плати, а тому, Головним управлінням Національної поліції у Львівській області правомірно було утримано військовий збір та податок з доходів фізичних осіб в суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Щодо посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду від 27.102022 у справі №1.380.2019.006549 щодо відсутності права на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає, що дана правова позиція не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки вказаний в постанові спір стосувався компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, які підлягали виплаті на підставі рішення суду про поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим не може бути застосований судом до заявленого до розгляду спору.

Більш того, бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області призвела до виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні відпустки вже після звільнення зі служби в поліції і як наслідок після втрати статусу поліцейського, а тому позивач мав право на отримання компенсації сум податку з доходів фізичних осіб ще під час проходження служби в поліції (індексація грошового забезпечення), та на момент звільнення зі служби в поліції (грошової компенсації за невикористані дні відпустки).

Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Львівській області та зобов`язати вчинити дії підлягають частковому задоволенню з урахуванням п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та ним не понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати у справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44, компенсації сум податку з доходів фізичних осіб утриманого із сум компенсації за невикористані дні відпустки та індексації грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44, компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого із сум компенсації за невикористані дні відпустки та індексації грошового забезпечення.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 01.12.2022.

Суддя Коморний О.І.