Справа № 640/10688/22
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року м. Київ № 640/10688/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні

дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код - 42098368, ел. пошта - ) (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в м. Києві), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 56 від 16.06.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 стаж роботи на посаді доярки до пільгового стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 10.06.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2022 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/10668/22, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Копію ухвали суду від 20.07.2022 та позовні матеріали отримано відповідачем 04.10.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 0.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі та про право надати свій відзив на позов або заяву про визнання позову. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов та додаткові документи до суду не надав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

10.06.2022 позивач звернулась до Відділу обслуговування громадян № 4 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (Ставище) щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

На підтвердження права на пільгову пенсію позивач надала трудову книгу НОМЕР_2 від 13.09.1984, в якій містяться такі записи про трудовий стаж:

02.08.1984 - 10.10.1984 - Ставищенський хлібзавод;

27.02.1985 - 08.01.1988 - Робоча цеха (Ставищенський хлібзавод);

01.03.1988 - 21.01.2000 - доярка колгоспу «Прапор комунізму» (звільнено у звязку з реорганізацією КСП в СВК «Світанок»);

21.01.2000 - 12.03.2012 - доярка СВК «Світанок» (ТОВ «СВК Світанок» після реорганізації);

21.03.2012 - 16.12.2012 - виплата допомоги по безробіттю;

01.02.2022 - 31.03.2022 - прибиральниця ФОП ОСОБА_2 .

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 16.06.2022 № 56 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» відмовлено.

У рішенні зазначено, що п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» передбачено право на пенсію пільгових умовах жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами и колгоспах, радгоспах, інших підприємств сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу назначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в поряд визначеному Кабінетом Міністрів України. Під нормою обслуговування розуміється кількість голів корів або свиней, закріплених за робітницею, який вона зобов`язана обслужити протягом встановленого робочого дня (зміни) у визначених організаційно-технічних умовах.

У рішенні вказано, що відповідно до наданих документів про стаж (трудова книжка, свідоцтво про укладення шлюбу, свідоцтво про народження про дитини, довідки про підтвердження стажу) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж склав 28 років 1 місяць 21 день.

Пільговий стаж відсутній, оскільки відсутні документи, що підтверджують встановлення та виконання встановлених норм обслуговування, ( в акті перевірки достовірності документів наданих для призначення (перерахунку) пенсії № 1000-1002-1//2800, № 1000-1002-1/2801 від 07.06.2022, необхідна інформація також відсутня).

Зважаючи вищезазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Статтею першою Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписом п. «д» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту «б» частини першої цієї статті;

Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

Так, пунктом 5 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки , які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже на час подання заяви її вік відповідав віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 53 роки 6 місяців.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала у періодах:

01.03.1988 - 21.01.2000 - доярка колгоспу «Прапор комунізму» (звільнено у звязку з реорганізацією КСП в СВК «Світанок»);

21.01.2000 - 12.03.2012 - доярка СВК «Світанок» (ТОВ «СВК Світанок» після реорганізації).

У довідці ТОВ «СВК «СВІТАНОК» № 85 від 13.07.2022 зазначено, що Колгосп «Прапор комунізму» с. Винарiвка перейменовано в Колгосп «Імені 1-го травня». Колгосп «Імені 1-го травня» реорганізовано в Колгосп «Прапор комунізму», який реорганізовано в КДСП «СВІТАНОК». КДСП «СВІТАНОК» реорганізовано в КСП «СВІТАНОК», правонаступником якого є ТОВ «КСП «СВІТАНОК».

Відповідно до довідки ТОВ «СВК «СВІТАНОК» № 86 від 13.07.2022 ОСОБА_1 працювала з 01.03.1988 по 12.03.2012 дояркою і була безпосередньо зайнята у виробництві с/г продукції та протягом всього періоду обслуговувала встановлену норму корів у тваринництві. Довідка видана на підставі книг обліку праці і розрахунків з працівниками за 1988 по 2012 для подання в органи пенсійного забезпечення.

Згідно з довідкою ТОВ «СВК «СВІТАНОК» № 87 від 13.07.2022 ОСОБА_1 , працюючи на підприємстві, була безпосередньо зайнята у виробництві с/г продукції та обслуговувала групу корів 25 голів, що відповідає нормі обслуговування в тваринництві. Довідка видана на підставі книг руху поголів`я тварин.

Відомості, зазначені в довідках, відповідають записам трудової книжки позивачки.

Як слідує з відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначені пільгової пенсії позивачці, підставою для не зарахування до пільгового стажу періоду її роботи дояркою є відсутність документів, які підтверджують встановлення та виконання встановлених норм обслуговування.

Необхідно зауважити, що норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Кабінет Міністрів України не визначав порядок встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до вказаного нормою обслуговування належить вважати певну кількість голів корів або свиней, закріплених за робітницею, яку вона зобов`язана обслужити упродовж установленого робочого дня (зміни) у визначених організаційно-технічних умовах. А відтак, ураховується виконання норм обслуговування, встановлених на рівні, не нижчому від технічно обґрунтованих норм. У свою чергу, до технічно обґрунтованих норм належать: типові міжгалузеві і галузеві (відомчі) норми обслуговування, затверджені в установленому порядку; норми обслуговування, встановлені на підставі типових міжгалузевих і галузевих (відомчих) нормативів часу на окремі роботи (операції) з урахуванням організаційно-технічних умов обслуговування великої рогатої худоби і свиней у цьому господарстві. Тому, саме адміністрація господарства подає до органу Пенсійного фонду довідку про стаж роботи дояркою (оператором машинного доїння) і про виконання встановлених норм обслуговування.

Довідками ТОВ «СВК «СВІТАНОК» № 86 та № 87 від 13.07.2022 підтверджуються обставини працевлаштування позивачки з 01.03.1988 по 12.03.2012 дояркою і її зайнятість у виробництві с/г продукції та обслуговування встановлену норму корів у тваринництві у 25 голів.

За переконанням суду, такі норми обслуговування узгоджуються з Типовими нормами обслуговування великої рогатої худоби, затвердженими Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з праці і соціальних питань і Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 березня 1978 року N 89/10-11. В таблиці N 1 розділу 1 глави 1 "Норми обслуговування при прив`язному стійлово-пасовищному утриманні корів" визначені норми обслуговування операторами машинного доїння за 16 варіантами організації праці працівників, які обслуговують дійне стадо. Зокрема, за умов триразового доїння у відра трьома двухтактними апаратами за продуктивності від 3001 до 4000 середня норма обслуговування з шістнадцяти варіантів становить 32 голови (найбільший показник -45, найменший -25).

Водночас, не визначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах, та не затвердження (та як наслідок відсутність відповідних документів) норм обслуговування тварин для доярок господарства за вищевказані роки на відповідних підприємствах, де працювала позивачка, на думку суду, не може свідчити про невиконання нею таких норм.

Тому посилання представника відповідача на те, що позивачка не виконувала норми обслуговування є безпідставними.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 7 лютого 2019 року у справі № 699/155/17.

Таким чином суд дійшов до переконання, що позивач, досягнувши відповідного віку, маючи стаж роботи дояркою більше 20 років, за період її роботи дояркою виконувала встановлені норми обслуговування, що надає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому відмова відповідача у призначенні такої пенсії є протиправною.

При цьому, суд вказує, що ч. 3 ст. 9 КАС України визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, обрання способу захисту є виключним правом особи, що звертається за захистом своїх прав та інтересів. Праву позивача на вибір способу захисту кореспондує обов`язок доведення перед судом його належності, тобто здатності ефективно сприяти відновленню порушених прав та інтересів.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 2 ст. 245 КАС України передбачено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15 та від 16.05.2019 р. у справі № 821/925/18.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16.

У межах даної справи повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

Враховуючи, що у межах розгляду даної справи суд дійшов висновку про протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, а право на пенсію, як елемент соціального захисту, є непорушним правом особи, тому в даному випадку суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи на посаді доярки до пільгового стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 10.06.2022.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді цієї справи суд бере до уваги наступні позиції Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Окружного адміністративного суду м. Києва було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 56 від 16.06.2022.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368, ел. пошта - ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) стаж роботи на посаді доярки до пільгового стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 10.06.2022.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368, ел. пошта - ) шляхом їх безспірного списання на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя К.С. Пащенко