Справа № 160/21438/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2022 року м.Дніпросправа № 160/21438/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Кругового О.О., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі № 160/21438/21 (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., справа розглянута в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач) про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн. № 297781 від 23.09.2021, на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14.09.2021 року на автодорозі Н-31 було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом - спеціалізованим сідловим тягачем Renault Premium НОМЕР_1 , власником якого є позивач, та напівпричепом-самоскидом-е BODEX KISS 33 НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , за наслідками якої відповідачем складено Акт №308025 від 14.09.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів понад 20% та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.09.2021 року №047848. У подальшому відповідачем винесено постанову від 23.09.2021 року №297781 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач вважає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 297781 від 23.09.2021 року протиправною, оскільки він сам не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», при цьому відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників. Окрім того, відносно позивача було застосовано адміністративно-господарський штраф за перевищення габаритно-вагових норм понад 20%, тоді як під час перевірки було встановлено перевищення габаритно-вагових норм в діапазоні 10-20%. Зазначає, що особою, відповідальною за перевищення габаритно-вагових норм, є вантажовідправник, яким позивач не є. При цьому технічний засіб, яким проводилось вимірювання ваги вантажу, є неідентифікованим, а особи, які проводили перевірку, не надали направлення на перевірку, з огляду на що факт законності проведення перевірки є сумнівним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року позовні вимоги задоволено, судом визнано протиправною та скасовано оскаржену постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач був при розгляді справи, пояснень та заперечень не надав. Оскаржена постанова прийнята у законний спосіб.

Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що посадовими особами відповідача 14.09.2021 року провадилась рейдова перевірка на підставі направлення на перевірку від 10.09.2021 року № 014430, на відрізку автодороги Н-31, 28 км. + 596 м., під час якої зупинено транспортний засіб позивача - спеціалізований сідловий тягач Renault Premium, номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричеп-самоскид BODEX KISS 33, номерний знак НОМЕР_2 .

За наслідками перевірки відповідачем було складено акт № 308025 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів понад 20% та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.09.2021 року № 047848.

23.09.2021 Державною службою України з безпеки на транспорті Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було розглянуто справу про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт.

За результатами розгляду справи відповідачем було винесено постанову від 23.09.2021 року № 297781 про застосування відносно позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн. на підставі абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в довідці від 14.09.2021 № 047848 відсутня інформація щодо технічного приладу, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль, у матеріалах справи відсутнє свідоцтво на повірку такого технічного приладу, декларація відповідності тощо, з огляду на що неможливо встановити ані вимірювальне обладнання, ані технічний стан обладнання, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль. Тобто, габаритно-ваговий контроль було проведено відповідачем не ідентифікованим обладнанням, щодо якого відсутня інформація про належну сертифікацію та своєчасну повірку, а відтак отримані в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними та не можуть бути покладені в основу застосування до позивача адміністративно-господарської санкції.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Згідно зі ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Підстави та порядок отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень визначені Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі Правила №30).

Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» Кабінет Міністрів України постановою від 27.06.2007 №879 затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879).

За змістом пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Місце здійснення габаритно-вагового контролю - є спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).

Згідно з п.18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з абз. 16 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дозвіл та плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковими при здійсненні перевезень великоваговими чи великогабаритними транспортними засобами, вагові чи габаритні параметри яких перевищують нормативно допустимі.

Слід зазначити, що обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

Матеріалами справи підтверджується, що органом Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля, що належать позивачу, і встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових норм, а саме, навантаження на одиночну вісь становило 30 450 кг. при допустимій нормі 22 000 кг., що складає 38,4% перевищення параметрів від нормативу.

Відтак, встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм автомобіля, що належать позивачу.

Відповідно до цих результатів вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що дає підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», вимагається наявність визначених законом документів за переліком.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В даному випадку, такий дозвіл у позивача був відсутній, а отже за описаних обставин колегія суддів вважає, що відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо твердження про те, що відповідач не мав права застосовувати штрафні санкції до позивача, оскільки останній не є автомобільним перевізником вантажу в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а є лише власником транспортного засобу та за відсутності факту здійснення комерційної діяльності, пов`язаної з перевезенням вантажів, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Статтею ст.3 Закону №2344, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Вказані норми законодавства не виключають відповідальності власників транспортних засобів за недотримання вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та несення відповідальності.

Крім того, матеріали справи містять інформацію, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

Щодо відсутності в документах перевірки характеристик про зважувальне обладнання, яким здійснювався габаритно-зважувальний контроль, колегія суддів зазначає наступне.

Так, матеріали перевірки про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складені за формою, встановленою додатком 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 "Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів". Внесення до них характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача встановленою нормативним документом формою не передбачено.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п. 8 розділу 2 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255 вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство не містить вимог щодо зазначення характеристик вагового обладнання в акті перевірки.

Таким чином, відповідачем, з урахуванням встановлених перевіркою обставин, обґрунтовано застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до відповідальності, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.3 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі № 160/21438/21 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий

суддя А.А. Щербак