Справа № 320/8876/22
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року № 320/8876/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Марич Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 90% до 70% та обмеження пенсії максимальним розміром при її перерахунку з 01.04.2019р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №9/1-117 від 05.07.2021р., виданої Департаментом з виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, станом на 05.03.2019р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №9/1-117 від 05.07.2021р., виданої Департаментом з виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України станом на 05.03.2019р., без обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно здійснено з 01.04.2019р. перерахунок пенсії за вислугу років із зменшенням відсоткового основного розміру пенсії з 90% на 70% відповідних сум грошового забезпечення, що призвело до помилкового визначення розміру пенсії позивача та обмеження його законних прав. Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки внесені зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Окрім того, позивач вважає незаконним обмеження його пенсії максимальним розміром, яке було застосовано відповідачем при перерахунку його пенсії з 01.04.2019р. на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Разом з позовом позивач подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що з поважних причин пропустив строк звернення до суду, так як не мав об`єктивного права звертався за судовим захистом в проміжок часу з 01.04.2019р. до 01.10.2019р. (постанова Верховного Суду по справі №520/11178/2020 від 26.02.2021р.).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2022р. відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до ГУ ПФУ у Київській області.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому його представник проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, при цьому просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши на відсутність правових підстав для перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019р., виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, оскільки під час перерахунку призначеної пенсії на підставі оновленої довідки застосовуються нормативно-правові акти, чинні на дату, з якої перераховується пенсія. Тому, при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019р. відповідачем застосовано норми Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-V11 від 27.03.2014р., що набрав чинності з 01.05.2014р., яким внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до яких максимальний розмір пенсії за вислугу років, обчислений за нормами цієї статті не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, відтак, позивачу правомірно проведено перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення. Разом з тим, на думку відповідача, на момент призначення позивачу пенсії редакція ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачала обмеження максимального розміру пенсій. Зазначена норма, на думку відповідача, має застосовуватися не тільки для призначених пенсій, а й щодо перерахованих, відтак, відповідач вважає, що обмеження максимального розміру пенсії, передбачені положеннями вказаного Закону, мають застосовуватися у спірних правовідносинах.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років.

Як вбачається з розрахунку пенсії за вислугу років від 01.01.2017р., пенсія позивачу призначена (обчислена) з 02.12.2002р. із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 1200,00 грн.; оклад за військове звання 135,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 40% 534,00 грн.; секретність 15% 15% - 180,00 грн., надбавка за особливо важливі завдання 50% - 934,50 грн.; премія 85,6% - 1599,99 грн., основний розмір пенсії складає 90% грошового забезпечення (вислуга 35 років) у розмірі 4125,14 грн., підсумок пенсії (з надбавками) складає 4509,48 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2020р. у справі №П/320/515/20, що набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) основного розміру пенсії за вислугою років під час її перерахунку з 90% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01.01.2018р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за вислугу років у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією з 01.01.2018р.

На виконання вказаного рішення, відповідачем проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018р. в розмірі 90% грошового забезпечення, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком пенсії від 01.01.2018р.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2022р. у справі №300/17054/21, що набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладену у листі від 23.11.2021р. №1000-0203-8/119319, у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019р. на підставі нової довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №9/1-117 від 05.07.2021р. про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2019р., з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного відповідно до нової довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №9/1-117 від 05.07.2021р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, на виконання зазначеного судового рішення, здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення, що ним не заперечується та підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком пенсії позивача від 01.04.2019р. При цьому, з наведеного розрахунку слідує, що відповідач при перерахунку врахував обмеження пенсії максимальним розміром (14970,00 грн.), у зв`язку із чим у підсумку розмір перерахованої пенсії з надбавками склав 17686,49 грн., а до виплати призначено 12354,87 грн.

На заяву позивача щодо виконання судового рішення від 30.05.2022р., Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 17.08.2022р. повідомило позивачу, серед іншого, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2022р. у справі №300/17054/21 відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70%, а перерахунок пенсії позивача проведено із застосовуються норм законодавства, чинного на час, з якого проводився перерахунок пенсії. При цьому вказано, що у рішенні суду відсутній обов`язок щодо перерахунку пенсії позивача у розмірі 90% грошового забезпечення, визначеного у відповідній довідці. Зазначено, що при розрахунку пенсії позивача обмеження її максимальним розміром не здійснювалось.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо повторного зменшення відсоткового розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку та виплати пенсії з обмеженням її максимального розміру протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення (пункт «а»); б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43) (пункт «б»); особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення (пункт «в»).

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів (частина 2).

Таким чином, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) позивачу призначено пенсію за вислугу років в розмірі 85% грошового забезпечення.

Згідно з статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ.

Закон України №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Верховний Суд в постанові від 04.02.2019 року по зразковій справі виклав правові висновки та зазначив, що системний аналіз статей 13, 63 Закону №2262-ХІІ, Постанов КМУ №45, №103 дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VI та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону№3668-VI та Закону №1166-VII не зазнала.

При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд встановив, що відповідачем на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2022р. у справі №300/17054/21 проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019р. у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019р., зменшив основний розмір пенсії позивача з 90% на 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач протиправно зменшив з 01.04.2019р. основний розмір перерахованої позивачу пенсії з 90% на 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом із тим, суд зазначає, що вказане положення рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 у справі 1-38/2016 визнано неконституційним.

Рішенням Конституційного суду від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 у справі 1-38/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: - частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до статті 1512 Конституції України рішення та висновки Конституційного суду України є обов`язковими, остаточними та не може бути оскаржені.

Таким чином, суд зазначає, що з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Це означає, що, починаючи з 20 грудня 2016 року, стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII, який прийнятий 06 грудня 2016 року, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р.» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 р.».

Отже, буквальне розуміння змін внесених Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дає змогу дійти висновку, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни є нереалізованими.

Таким чином, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №127/4267/17, від 16.10.2018 у справі №522/16882/17 та від 06.11.2018 у справі №522/3093/17.

Статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, в редакції чинній станом на дату проведення перерахунку пенсії позивачу, встановлено, що максимальний розмір пенсії, призначеної (перерахованої), зокрема, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що позивачу пенсія призначена з 02.12.2002р., тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Ураховуючи те, що частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнана неконституційною (втратила чинність) 20.12.2016р., а тому наявні правові підстави для задоволення позову в частині здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019р. без обмеження максимального розміру пенсії.

Посилання відповідача у листі-відповіді від 17.08.2022р. на те, що обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром не здійснювалось спростовується матеріалами справи (розрахунок пенсії позивача від 01.04.2019р.), у зв`язку із чим, судом при вирішенні справи по суті до уваги не береться.

Для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача з 01.04.2019р. здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням основного розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення, на підставі довідки Департаменту з виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №9/1-117 від 05.07.2021р., виданої позивачу станом на 05.03.2019р., без її обмеження максимальним розміром.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 19.09.2022р. №ПН90769С1.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; індекс: НОМЕР_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, індекс: 08500; ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, індекс: 08500; ) щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; індекс: НОМЕР_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) під час її перерахунку з 01.04.2019р. з 90% до 70% та обмеження пенсії максимальним розміром на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №9/1-117 від 05.07.2021р., виданої Департаментом з виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, станом на 05.03.2019р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, індекс: 08500; ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; індекс: НОМЕР_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ), виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення, встановленого у довідці Департаменту з виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №9/1-117 від 05.07.2021р. про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; індекс: НОМЕР_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) станом на 05.03.2019р., без її обмеження максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019р., та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, індекс: 08500; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; індекс: НОМЕР_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 01 грудня 2022 р.