Справа № 640/5496/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м. Київ № 640/5496/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Аверо-Прінт»
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/1

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверо-Прінт» (далі також - позивач, ТОВ «Аверо-Прінт») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві №/1 від 22.02.2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що із прийнятими податковими-повідомленнями рішеннями не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи і закону, оскільки жодних досудових розслідувань та слідчих дій відносно посадових осіб ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» не проводилось, кримінальних проваджень не реєструвалось, тому висновки відповідача, викладені в акті, є неправомірними. Винесені на підставі акту перевірки податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано суду відзив на позов, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що діяльність контрагента позивача - ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» була спрямована на здійснення операцій з надання податкової вигоди контрагентам, які не виконують свої податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників, з метою заниження фінансового результату та не мають реального товарного характеру. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представникам позивача надано письмові пояснення, до яких долучено докази на підтвердження реальності господарських відносин, а саме, докази на підтвердження факту відсутності будь-яких кримінальних справ по відношенню до директора ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С».

Щодо процесуального правонаступництва відповідача у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна фіскальна служба України () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" зареєстровано юридичну особу 17.05.2019 року, номер запису: 1 085321, Державну податкову службу України ().

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» Державна податкова служба України та Державна митна служби України є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 зареєстровано юридичну особу 30.07.2019 року, номер запису: 1 086626, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Таким чином, суд дійшов висновку про заміну відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () на правонаступника - Головне у правління Державної податкової служби у м. Києві ().

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна фіскальна служба України () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" зареєстровано юридичну особу 17.05.2019 року, номер запису: 1 085321, Державну податкову службу України ().

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" Державна податкова служба України та Державна митна служби України є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 зареєстровано юридичну особу 30.07.2019 року, номер запису: 1 086626, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Відповідно до пункту 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074, дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять в разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого орган виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якою приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

На виконання Указу Президента України від 08.11.2019 року №837 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави» Кабінетом Міністрів України 30.09.2020 року прийнято постанову №893 «Про деякі питання територіальних органів ДПС», відповідно до якої територіальні органи ДПС перестануть існувати як юридичні особи публічного права.

З метою реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 «Про деякі питання територіальних органів ДПС», з урахуванням вимог Закону України від 30.09.2020 року №3166-VІ «Про центральні органи виконавчої влади» (зі змінами), Положенням про Державну податкову служб) України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.3019 року №227 (зі змінами), наказу ДПС України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів ДПС», ДПС України наказом від 12.11.2020 року №643 затверджено Положення про Головне управління ДПС у м. Києві.

Територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 року № 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком.

Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються визначено Головне управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до Положення про Головне управління ДПС у місті Києві, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643 Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленою підрозділу ДПС України, та є правонаступником прав та обов`язків ГУ ДПС у м. Києві ().

Відповідно до наказу ДПС України від 24.12.2020 року №755 «Про початок здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» з 01 січня 2021 року територіальні органи ДПС, утворені як її відокремлені підрозділи, розпочинають здійснення повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються як юридичні особи.

Таким чином, з 01.01.2021 року ДПС України функціонує як єдина юридична особа, що складається з центрального апарату та територіальних органів, утворених як її відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб).

Згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України проведено державну реєстрацію відокремленою підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

Таким чином, на теперішній час функції та повноваження Головного управління ДПС у місті Києві, перейшли до його правонаступника - відокремленою підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДПОУ ВП:44116011).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку замінити відповідача на правонаступника, а саме Головне управління Державної податкової служби у місті Києві () на відокремлений підрозділ ДПС України Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 16.01.2019 року №452, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Аверо-Прінт» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» (код 29998830), що містяться у податковій декларації з податку на додану вартість за 2016 рік.

Копію наказу ГУ ДФС у м. Києві від 16.01.2019 року №452 з повідомленням про проведення перевірки від 16.01.2019 №6816/10/26-15-14-07-01-15 направлено 16.01.2019 поштою, рекомендованим листом із повідомленням про вручення, на податкову адресу ТОВ «Аверо-Прінт».

За результатами проведеної перевірки був складений акт перевірки №25/26-15-14-07-01-10/37388311 від 31.01.2019 року.

У вказаному акті встановлені наступні порушення ТОВ «Аверо-Прінт»:

- п.44.1 ст. 44 , пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 33980,00 грн, у тому числі: за 2016 рік у сумі 33980,00 грн;

На підставі виявлених порушень, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення: №/1 від 22.02.2019 року, про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій на суму 50970,00 грн.

Позивач вважає винесене на підставі акту перевірки податкове повідомлення-рішення протиправним, тому звернувся з даною позовною заявою до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як зазначено в акті перевірки, ТОВ «Аверо-Прінт» документально оформлювало операції з придбання послуг, зокрема, розробка, впровадження та модифікація системи по керуванню даними 1С-Бітрикс в серпні 2016 року у контрагента-постачальника ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С», яке на адресу ТОВ «Аверо-Прінт» виписало наступну податкову накладну, на підставі платіжного доручення №321 від 29.08.2016 року, яке сплачено відповідно до рахунки фактури №СФ-0000646 від 29.08.2016 року.

Податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних та підписані від імені директора ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» С.С. Бондарчук.

Суд звертає увагу, що висновки акту перевірки ґрунтуються на інформації, яка відображена в інформаційній системі АІС «Облікова картка суб`єкта фіктивного підприємництва», яка свідчить про порушення кримінального провадження за фактом скоєння злочину, передбаченого ст. 205 КК України.

Так, при прийнятті своїх рішень, відповідач посилається на наступні документи та джерела:

- лист від ГСУ ФР ДФС України від 26.11.18 р. № 36751/7/99-99-23-01-17, за яким отримано інформацію, про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000087 від 26.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212, ч.3 ст. 28, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 205, ч. 1 ст. 205, ч.3 ст. 209 КК України. За даними вказаного листа повідомляється, що в рамках цього досудового розслідування проведено допит ОСОБА_1 , директора ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С», в якості свідка;

- протокол допиту директора ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» від 17.07.2018 року, за яким директором повідомлено, що немає ніякого відношення до господарської діяльності підприємства;

- витяг з ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2018 року, справа №761/13445/18, в якій зазначено, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання, подане до суду, посилався на досудове розслідування, за яким встановив, що група осіб впровадила злочинну схему з мінімізації податкових зобов`язань підприємств реального сектору економіки, серед яких, в т.ч. ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С»;

- витяг з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2017 року по справі №757/68019/17-к про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №00000160, де зазначено, що встановлено факт формування ТОВ «Неман Україна» податкового кредиту з ПДВ на адресу підприємства ТОВ «Марсель», яке в подальшому по ланцюгу постачання формує його для підприємств, для розкрадання бюджетних коштів по вказаному вище кримінальному провадженні, в т.ч ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С»;

- дані, що податкові розрахунки сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» до органів ДФС по кількості працівників за 4 квартал 2017 року не подано;

- дані, що ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» останню звітність з податку на додану вартість подано за грудень 2017 року, починаючи з січня 2018 року до органів ДФС звітність не подавалась. Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва та декларацію з податку на прибуток за 2017 рік до ДПІ за місцем обліку не подано.

На підставі наведених даних, інспектором було встановлено порушення, а саме, відсутність господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С», внаслідок яких, на думку контролюючого органу, занижено податок на прибуток та податок на додану вартість, та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту.

У письмових поясненнях від 21 серпня 2019 року, представником позивача надано докази на спростування доводів контролюючого органу, які покладені в основу висновку акта.

Директор ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» Бондурчук С.С., яка спростувала висновки податкового органу, зазначені в акті перевірки, в частині наявності кримінальних проваджень стосовно неї особисто та ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» загалом.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , протокол її допиту в якості свідка від 17.07.2018 року вона підписувала під натиском працівників податкової поліції Голосіївського району, які увечері 17.07.2018 року прийшли до її квартири та почали психологічно тиснути на особу, розповідаючи про те, що нею були взяті кредитні кошти, які не були повернуті, за що їй загрожує в`язниця. ОСОБА_1 , перебуваючи у поганому стані здоров`я на той момент, перехвилювавшись, підписала надані документи, не читаючи їх. Слідчі податкового органу завіряли її, що вона підписує папери, як підтвердження того, що ніяких кредитів вона не отримувала.

Згодом, від контрагентів, які співпрацювали із ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С», вона дізналась про дійсний рукописний текст, який був зазначений в протоколі допиту, про те якого вона ніколи не бачила та не підписувала.

На підтвердження своїх доводів, представник позивача надав до суду копії заяв ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві, ДФС України про неправомірні дії працівників слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, із доказами відправки їх адресатам на наступний день після підписання протоколу допиту в якості свідка.

Листом ГУ ДФС у м. Києві від 17.08.2018 року ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 17.07.2018 року не здійснюється досудове розслідування у кримінальних провадженнях відносно ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С», ТОВ «ЦЕРЕЙРА Груп», ТОВ «Сіа Адвертайзінг», а також не проводились слідчі дії за участю ОСОБА_1 .

Відповідь аналогічного змісту була надана свідку і листом ГУ ДФС у м. Києві від 22.08.2018 року.

Крім того, представником позивача надано до суду заяву ОСОБА_1 , нотаріально завірену, від 19.07.2018 року, в якій остання зазначила, що вона особисто організовувала та реєструвала такі підприємства, як ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С», ТОВ «ЦЕРЕЙРА Груп», ТОВ « Сіа Адвертайзінг» для здійснення господарської діяльності. Від імені товариств видавала довіреності на реєстрацію печатки та електронних ключів, особисто підписувала всі фінансово-господарські документи Товариств, вела діяльність в рамках статутних видів діяльності. ОСОБА_1 зазначила, що до реєстрації підприємств її ніхто не змушував , це було її рішення.

Висновки акту перевірки також спростовані наявними в матеріалах справи документами, а саме: актом № 71/26-15-14-07-01-10/40237862 від 03.04.2019 року ТОВ «Адіго Компані» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» та відповідним рішення ДФС України № 3/167/6/99-99-11-04-08-25 від 08.07.2019 року про результати розгляду скарг , актом № 80/26-15-14-07-01-10/36038395 від 09.04.2019 року про результати позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Б. Грифон» по взаємовідносинах із ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» та відповідним рішенням № 30564/6/99-99-11-04-02-25 від 04.07.2019 р. про результати розгляду скарги, актом перевірки № 373/26-15-14-04-04/32304939 від 11.04.2019 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Санвіт Холдінг» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» та рішенням про результати розгляду скарги № 3/726/6/99-99-11-04-02-25 від 10.07.2019 року.

Зазначені документи мають ідентичні обґрунтування щодо нереальності господарських операцій між Товариствами і ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С». В рішеннях про розгляд скарг вказаних Товариств, відповідач, зокрема, зазначив: «аналіз акту перевірки свідчить про невідповідність його загальної та описової частин вимогам, встановленим у Порядку №727, адже він не відображає фактичних обставин справи та не містить чіткого обґрунтування і доказів порушення ТОВ «Санвіт Холдінг» (ТОВ «С.Б. Грифон», ТОВ «Адіго Компані») податкового законодавства у частині взаємовідносин з ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С».

Також, проведеним аналізом встановлено, що по зазначеному контрагенту відсутні вироки суду по кримінальних справах за ст. 205 Кримінального Кодексу України, почеркознавчі експертизи, відсутня інформація про наявність судових рішень про визнання нереальними вказаних господарських операцій про факт створення сторонами, юридичними особами, спірних правовідносин тощо.

Натомість, листами від 17.07.2018 року та 22.08.2018 року контролюючим органом повідомлено директора ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» ОСОБА_1 про те, що досудове розслідування кримінальних проваджень відносно службових осіб ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» на даний час не здійснюється та жодних слідчих дій відносно ОСОБА_1 не проводилось.

Поряд з тим слід зазначити, що контролюючим органом в акті перевірки не ставиться під сумнів наявність у скаржника первинних документів, необхідних для підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентами. А також не зазначено про можливі недоліки форми первинних документів, що зумовлюють для них втрату доказової сили в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Таким чином, висновки перевірки щодо порушення ТОВ «Аверо-Прінт» (ТОВ «С.Б. Грифон», ТОВ «Адіго Компані») порушень Податкового Кодексу України по взаємовідносинам із ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» не забезпечені належною доказовою базою, внаслідок чого підлягають скасуванню.

Аналізуючи надані документи, суд приходить до висновку, що відповідач фактично спростував наявність порушень з боку позивача по взаємовідносинах із ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С», що в свою чергу свідчить про протиправність винесеного податкового повідомлення-рішення.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, відповідачем до суду не надано.

В адміністративному судочинстві доказами, за визначенням частини першої ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частини першої та четвертої ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідач не надав будь-яких судових рішень, щодо визнання контрагента фіктивним підприємством, визнання недійсними угод з цим контрагентом. Відповідачем не наведено, а судом не встановлено, підстав, що дозволяли б дійти висновку про нікчемність чи недійсність вище вказаних правочинів, укладених між позивачем та ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С», а також не надано доказів, які б свідчили, що правочини в межах спірних правовідносин, є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Крім зазначеного, наявними рішеннями по розгляду аналогічних скарг контрагентів ТОВ «ЦЕРЕЙРА-С» відповідач фактично спростував, в тому числі і висновки акту перевірки по ТОВ «Аверо-Прінт», оскільки обґрунтування виявлених у позивача порушень є ідентичними з іншими підприємствами.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи приписи статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверо-Прінт» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві №/1 від 22.02.2019.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверо-Прінт» (02095, м. Київ, вулиця Княжий Затон, 2/30, кв. 197, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04655, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверо-Прінт» (02095, м. Київ, вулиця Княжий Затон, 2/30, кв. 197, );

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (04655, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Повне рішення складено 30.11.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна