Справа № 160/11339/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -
29.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області (далі відповідач-1), в якій позивач, з урахуванням уточнень від 17.08.2022, просить:
- визнати протиправною відмову Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області листом від 15.04.2022 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю на виробництві її чоловіка ОСОБА_5 ;
- зобов`язати Дніпровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області провести нарахування та виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю на виробництві ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на день настання права на страхову виплату.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . Це був його другий шлюб. У шлюбі у них народились доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані за місцем реєстрації батька за адресою: АДРЕСА_1 . На даний вони мешкають за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_2 . Від першого шлюбу у чоловіка є ще донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у результаті отриманої на виробництві травми, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_6 , її чоловік, ОСОБА_5 , помер. Позивач зазначає, що у жовтні 2021 року вона на підставі Акту спеціального службового розслідування нещасного випадку від 05.10.2021 звернулась до відповідача із заявою про отримання одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку із смертю на виробництві чоловіка. Однак, листом №31-1-06/8374 від 24.12.2021 відповідач відмовив у виплаті такої допомоги через те, що у неї з чоловіком різні адреси реєстрації. Не погодившись з таким висновком відповідача, позивач звернулась до комісії з питань вирішення спорів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, та у березні 2022 отримала відповідь, якою відповідача було зобов`язано повторно розглянути питання щодо призначення сім`ї загиблого одноразової допомоги. Листом від 15.04.2022 №31.1-06/1622 відповідачем відмовлено у призначеної одноразової допомоги, посилаючись на відсутність повноважень встановлювати факти сімейних відносин та визначення часток одноразової допомоги на сім`ю по кожному з членів сім`ї, а також на різні адреси реєстрації з покійним чоловіком. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його безпідставним, оскільки реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. При зверненні до відповідача були надані всі необхідні документи для нарахування та виплати одноразової допомоги в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві, тому оспорюване рішення є протиправним, що зумовило звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
17.08.2022 усунено недоліки позову, подана уточнена позовна заява.
Цією ж ухвалою суду витребувано від відповідача докази з їх документальним підтвердженням, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у виплаті одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю на виробництві її чоловіка ОСОБА_5 .
26.09.2022 від Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області надійшло клопотання про заміну відповідача.
Цією ж ухвалою суду від 28.09.2022 повторно витребувано від відповідача-1 докази з їх документальним підтвердженням, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у виплаті одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю на виробництві її чоловіка ОСОБА_5 .
11.10.2022 від Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Частиною 6 статті 42 Закону України №1105 визначено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. При цьому, право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. Відповідно до абз. 8 пункту 5.1. Порядку №11 для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. Згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24.06.2021 о 8 годині 58 хвилин в ТОВ «Будкомплект-Дніпро» від 05.10.2021, затвердженого 07.10.2021 (форма Н-1/П), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві. 29.03.2022 до Дніпровського відділення звернулась позивач із заявою про призначення їй та двом неповнолітнім дітям одноразової допомоги на сім`ю в зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_5 . Одночасно, 06.04.2022 до Дніпровського відділення звернулась також ОСОБА_6 , колишня дружина загиблого, із заявою про призначення її неповнолітній спільній із загиблим дитині, ОСОБА_4 , одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_5 . Таким чином, у Дніпровському відділенні маються дві заяви від двох сімей на виплату одноразової допомоги на сім`ю в зв`язку зі смертю годувальника, яка є неділимою. Виконати ці заяви в рамках правового поля Дніпровське відділення не має можливості, оскільки не наділено повноваженнями встановлювати факти сімейних відносин та визначати частки одноразової допомоги на сім`ю по кожному з членів сім`ї. Крім того, з наданих позивачем документів стало відомо, що на момент смерті ОСОБА_5 був зареєстрований разом з трьома дітьми за адресою; АДРЕСА_1 , а його дружина ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою; АДРЕСА_2 . Відповідно до абз. 8 пункту 5.1. Порядку №11 цей факт також унеможливлює виплату одноразової допомоги на сім`ю, у зв`язку із чим листами від 15.04.2022 №31.1-06/1622 ОСОБА_5 та від 02.06.2022 №31.1-06/2166 ОСОБА_6 було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту сімейних відносин та визначення часток одноразової допомоги на сім`ю по кожному з членів сім`ї. За вказаних обставин, відповідач вважає, що діяв на підставі, у межах та у спосіб, визначений законодавством, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій.
Відповідачем у відзиві заявлено клопотання про залучення до справи ОСОБА_4 в якості третьої особи з правом самостійних вимог.
Ухвалою суду від 14.10.2022 у задоволенні клопотання відповідача про залучення ОСОБА_4 в якості третьої особи з правом самостійної вимоги відмовлено.
13.10.2022 надійшло клопотання ОСОБА_4 про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі, до якого було долучено її позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 клопотання ОСОБА_4 про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору задоволено частково, залучено її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та запропоновано подати до суду пояснення до позову або відзиву дотримуючись вимог ст.ст. 162, 165 КАС України у десятиденний строк з дня отримання ухвали.
Відповідач-2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Обґрунтувань неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотання про продовження строку на подання відзиву суду не надано.
За приписами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , письмових пояснень щодо позову або відзиву на адресу суду не надходило.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.12.2016, перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що 10.12.2016 складено відповідний актовий запис 471; після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 має прізвище ОСОБА_8 (а.с.9).
Відповідно до відомостей з паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 19.07.2017, є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.10).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 22.11.2019, є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.11).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 16.07.2004, є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.78).
Згідно із довідкою про склад сім`ї №001108871 від 07.07.2021 ТОВ «Абонент ХХІ» (а.с.27) ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; його сім`я складається з 3 осіб: ОСОБА_4 (дата реєстрації 29.07.2004), ОСОБА_3 (дата реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_12 ) та ОСОБА_2 (дата реєстрації 23.07.2019).
24.06.2021 о 08 годині 58 хвилин в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будкомплект-Дніпро» стався груповий нещасний випадок із смертельним наслідком, внаслідок якого загинув ОСОБА_5 .
Факт нещасного випадку зафіксований в Акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24 червня 2021 року о 08 годині 58 хвилин в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будкомплект-Дніпро», від 05.10.2021, затверджений В.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 07.10.2021 (форма Н-1/П).
За висновком експерта Новокодацького відділення «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР №412/НЕ від 30.06.2021, зазначеного в Акті спеціального розслідування нещасного випадку від 05.10.2021, смерть потерпілого настала внаслідок термічних опіків шкіри із залученням 80-85 з 100% поверхні тіла, які ускладнились розвитком опікової хвороби.
Розглянувши матеріали спеціального розслідування на підставі підпункту 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від17.09.2019 №337, Комісія зі спеціального розслідування дійшла до висновку, що нещасний випадок зі смертельним наслідком з газорізальником ТОВ «Будкомплект-Дніпро» ОСОБА_5 визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом.
ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявою щодо призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника.
Листом від 24.12.2021 №31.1-06/8374 на заяву позивача щодо призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника Дніпровським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області повідомлено про відсутність законних підстав для виплати одноразової допомоги на сім`ю, оскільки згідно із наявних у справі документів зареєстроване місце проживання у неї інше, аніж у покійного чоловіка ОСОБА_5 .
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до комісії з питань вирішення спорів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області із заявою про перегляд рішення відділення від 15.02.2022.
Рішенням комісії при управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області з питань вирішення спорів від 22.02.2022 вирішено зобов`язати Дніпровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо призначення сім`ї загиблого одноразової допомоги та рекомендовано ОСОБА_1 звернутись із відповідною письмовою заявою .

29.03.2022 ОСОБА_1 звернулася до Кам`янського відділення УВД ФССУ в Дніпропетровській області із заявою (а.с.74) про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю чоловіка, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався під час роботи в ТОВ «Будкомплект-Дніпро», зазначивши, що до дня смерті перебувала на його утриманні та має право на одержання страхової виплати одноразової допомоги на сім`ю, яка складається: ОСОБА_1 , 198, р.н., ОСОБА_2 , 2017 р.н. та ОСОБА_3 , 2019 р.н.

Листом від 15.04.2022 №31.1-06/1622 Дніпровським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області повідомлено про відсутність підстав для виплати одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку з недостатньою кількістю документів та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту сімейних відносин.

Означене рішення від 15.04.2022 №31.1-06/1622 обґрунтоване наступним. Потерпілий мав трьох неповнолітніх дітей від двох шлюбів, з якими зареєстрований за однією адресою, в той же час фактично проживав без реєстрації з ОСОБА_1 та двома доньками за іншою адресою. Відповідно до пункту 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11, в редакції постанови правління Фонду від 25.02.2021 №7, для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною, реєстрація місця проживання членів сім`ї повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. З огляду на викладене, у зв`язку із тим, що робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не надано повноважень встановлювати факти сімейних відносин та визначення часток одноразової допомоги на сім`ю по кожному з членів сім`ї, для вирішення цього питання рекомендовано звернутись до суду.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у виплаті одноразової допомоги на сім`ю у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-ХІV у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1105-ХІV загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України; нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть; об`єкт соціального страхування - страховий ризик та страховий випадок, із настанням яких у застрахованих осіб (членів їх сімей, інших осіб) виникає право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону залежно від видів соціального страхування; суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

За змістом положень частин першої - третьої статті 36 Закону № 1105-ХІV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення реабілітації у сфері охорони здоров`я, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Відповідно до частини сьомої статті 36 Закону № 1105-ХІV страхові виплати складаються, зокрема, із страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Статтею 41 Закону № 1105-ХІV визначено право на страхові виплати в разі смерті потерпілого.

Так, згідно з частиною першою статті 41 Закону № 1105-ХІV, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами, згідно із частиною другою статті 41 Закону № 1105-ХІV, є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Згідно з частиною шостою статті 42 Закону № 1105-XIV, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Частиною першою статті 43 Закону № 1105- XIV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Відповідно до частини другої статті 43 № 1105-XIV Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника: 1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; 2) витягу з реєстру територіальної громади або відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування); 4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання; 5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку (частина третя статті 43 Закону № 1105-ХІV).

З аналізу викладеного, вбачається, що будь-яких додаткових умов для виплати вказаної одноразової допомоги сім`ї, зазначеним законом не передбачено.

В той же час, відповідно до статті 7 Закону №1105 визначено повноваження правління Фонду соціального страхування України, до яких зокрема, належить право затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

19.07.2018 правлінням Фонду соціального страхування України прийнято постанову №11 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» (далі - Порядок №11, у редакції чинній на час спірних відносин).

Зазначену постанову прийнято відповідно до статей 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та з метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання.

Дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

Відповідно до пункту 1.3., 1.4. розділу І Порядку №11 Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Розділом V Порядку №11 врегульовано питання Призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого

Так, пунктом 5.1 Розділу V Порядку №11 визначено, що для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Отже, правлінням Фонду, яке наділене відповідними на це повноваженнями згідно п.8 ч.1 ст.7 Закону №1105, Порядком №11 чітко визначено механізм призначення, перерахування та проведення страхових виплат, визначивши, що реєстрація місця проживання за однією адресою потерпілого, його дружини, а також його дітей є обов`язковою умовою для отримання одноразової допомоги сім`ї у разі смерті від нещасного випадку на виробництві.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 внаслідок нещасного випадку на виробництві; їх діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - зареєстровані за місцем реєстрації їх померлого батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено позивачем та про що відсутній спір у справі, вона з чоловіком разом із дітьми, тобто сім`єю, проживали за іншою адресою, за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що зареєстроване місце проживання позивача інше, аніж у покійного чоловіка ОСОБА_5 , відтак наявна не відповідність (розбіжність) в адресі місця реєстрації дружини порівняно із адресою місця реєстрації її померлого чоловіка.

Поряд з цим, суд зазначає, що реєстрація місця проживання за однією адресою потерпілого, його дружини, а також його дітей є обов`язковою умовою для отримання одноразової допомоги сім`ї у разі смерті від нещасного випадку на виробництві.

Положення пункту 5.1. Розділу V Порядку №11 є чинними, неконституційними в установленому законом порядку не визнавалось, тому підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

За таких обставин, позиція відповідача, що викладена у листі від 15.04.2022 №31.1-06/1622, про необхідність надання позивачем додаткових документів про встановлення фактів їх сімейних відносин за наявної розбіжності в адресі її місця реєстрації порівняно із адресою місця реєстрації померлого чоловіка є обґрунтованою та правомірною.

Водночас, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження встановлення позивачем факту спільного проживання сім`єю із померлим. Не містять матеріали справи і доказів звернення до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю.

Щодо доводів позивача про те, що сімейні відносини підтверджуються свідоцтвом про шлюб, суд зазначає, що свідоцтво не засвідчує факт проживання однією сім`єю, а засвідчує реєстрацію шлюбних відносин.

За змістом частин 1, 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Однак, адміністративний суд не вправі вийти за межі публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення не лише для реалізації права на спадкування, але й отримання відповідних страхових виплат.

Трактування позивачем окремих положень законодавства щодо свободи пересування та вільного місця проживання в Україні є неприйнятним у спірних правовідносинах, оскільки саме реєстрація місця проживання є ключовим інструментом державного управління для здійснення соціальних виплат.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність беззаперечних доказів на спростування відомостей щодо розбіжностей в адресі місця реєстрації позивача із померлим чоловіком, а також враховуючи не надання позивачем додаткових документів на підтвердження встановлення факту спільного проживання сім`єю із померлим на час звернення із заявою від 29.03.2022, дії відповідача щодо відмови позивачу в одноразовій допомозі на сім`ю у зв`язку з недостатньою документів, є правомірними.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не підтверджено належними доказами обставин, якими обґрунтовує заявлені вимоги, та не доведено підстав неправомірності рішення відповідача, викладеного у листі від 15.04.2022 № 31.1-06/1622.

Порушень з боку відповідача під час розгляду і вирішення заяви позивача від 29.03.2022 судом не встановлено.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.9,72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області (код 41802166, місцезнаходження: 49061, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Леоніда Стромцова, 3-А), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд. 93), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 05.12.2022.

Суддя М.М. Бухтіярова