Справа № 160/3810/22
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 160/3810/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року

в адміністративній справі №160/3810/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №160/3810/22 в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовлено.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення по цій справі, яким позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було досліджено належним чином тих обставин, що: як на місці зупинки транспортного засобу 23.10.2021, так і безпосередньо під час розгляду справи 16.12.2021, працівникам Укртрансбезпеки надавалися: тахокарти за період з 05.10.2021 по 23.10.2021, інформація та документальне підтвердження (бланк підтвердження діяльності від 05.10.2021), що тахокарти за попередній період відсутні з об`єктивних причин, так як з 16.08.2021 по 05.10.2021 водій ОСОБА_2 не здійснював перевезення, а транспортний засіб DAF АЕ65, державний номер НОМЕР_1 не використовувався для перевезення вантажів, так як знаходився в ремонті; на місці зупинки 23.10.2021 водій ОСОБА_2 не відмовлявся від підписання акта та взагалі не знав, що такий акт складався; в акті від 23.10.2021 працівником Укртрансбезпеки не вказано за який період (за які дати), на його думку, у перевізника були відсутні тахокарти. Позивач зазначив, що законодавство вимагає подання для контролю або тахокарти за поточний день та попередні 28 календарних дні, або якщо таких тахокарт з певних причин немає, то перевізник надає Бланк підтвердження діяльності. Водночас Законом не передбачено надання доказів щодо підтвердження виконання ремонтних робіт та оплати останніх чи інших документів, як про це помилково зазначив суд першої інстанції. Позивач вважає, що суд першої інстанції не вказав будь-яких обґрунтованих причин, чому не взяв до уваги такі документальні докази як Бланк підтвердження діяльності від 05.10.2021 та лист від 27.01.2022, виданий на підтвердження ремонтних робіт.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що санкцією статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На момент перевірки 23.10.2021 у водія була тахокарта за період роботи 19.10.2021 по 20.10.2021, інші тахокарти та бланки підтвердження діяльності були надані позивачем (завірені від 16.12.2021) на момент розгляду справи, що, на думку відповідача, свідчить про підтвердження відсутності у водія на момент перевірки тахокарт у кількості передбаченій ЄУТР.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 30.07.1993, основним видом діяльності якої є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

23.10.2021 посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №360 від 07.04.2017 та направлення на перевірку від 12.10.2021 №014437, проводилась рейдова перевірка на 233 км а/д Н-23.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою №422, зупинений транспортний засіб марки DAF АЕ65, державний номер НОМЕР_1 , який використовується та належить ОСОБА_1 .

Посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2021 №308146.

В акті встановлені такі порушення: перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

На підставі акта №308146 від 23.10.2021 відповідачем винесено постанову від 16.12.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу №317363, якою постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Правомірність постанови від 16.12.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу №317363 є предметом судового розгляду у даній справі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-III).

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, передбачена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до ст. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ч. 8 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Пунктом 13 Порядку №1567 визначено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

В пункті 15 Порядку №1567 визначено, що під час рейдової перевірки перевіряються, зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Отже, в розумінні зазначеної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів, а також від виду перевезення внутрішнього чи міжнародного.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 тахограф це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

За приписами п. 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно з п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Порядок обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах) затверджений Наказом Міністерства Інфраструктури України від 30.05.2013 № 329 (далі - Порядок №329) визначає процедури видачі, оновлення, заміни та анулювання дії карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), а також строки дії таких карток.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення №340).

Згідно з пунктами 1.3, 7.1. Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку №1567.

З 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01 липня 1970 року, у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

З аналізу наведеного слідує, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи Уктрансбезпеки шляхом проведення перевірок, зокрема, рейдових. У зв`язку з цим, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. До документів для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими є тахокарта у випадку обладнання транспортного засобу аналогового тахографом або індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документів під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезень.

Факт обладнання транспортного засобу марки DAF АЕ65, державний номер НОМЕР_1 аналоговим тахографом не заперечується учасниками справи, а тому водій ОСОБА_2 за приписами п. 3.3 Інструкції №385 повинен був мати при собі та пред`явити інспекторам для контролю на транспорті тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (тобто 29 тахограм, або бланки підтвердження діяльності), а позивач, як автомобільний перевізник, зобов`язаний перевірити та забезпечити наявність та чинність у водія тахокарт або бланків підтвердження діяльності з урахуванням вимог п. 3.5 Інструкції № 385.

Натомість 23.10.2021 при здійсненні інспекторами перевірки транспортного засобу марки DAF АЕ65, державний номер НОМЕР_1 , який використовується та належить ФОП ОСОБА_1 , відповідні тахокарти водієм транспортного засобу ОСОБА_2 під час проведення перевірки не були пред`явлені, окрім тахокарти за період з 19.10.2021 по 20.10.2021. Жодних заперечень водієм ОСОБА_2 в акті перевірки з цього приводу не зазначено.

За таких обставин подання позивачем під час розгляду справи відповідачем та під час розгляду цієї справи у суді тахокарт за період з 05.10.2021 по 23.10.2021 року та бланків підтвердження діяльності, жодним чином не спростовує факту непред`явлення 23.10.2021 зазначених вище документів під час перевірки транспортного засобу інспекторам для контролю на транспорті, а тому правового значення для вирішення спору не мають.

Встановлені судом факти та обставини в частині незабезпечення позивачем як автомобільним перевізником наявності у водія транспортного засобу ОСОБА_2 при собі під час перевірки 23.10.2021 тахокарт або відповідних бланків підтвердження діяльності, тобто інших документів, що передбачені законодавством, свідчить про порушення позивачем вимог ст. 48 Закону №2344-Ш.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки водієм ОСОБА_2 на момент перевірки не пред`явлені відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» інші документи, передбачені законодавством, до яких відноситься і тахокарта, передбачена п. 3.3 наказом МТЗУ від 24.06.2010 №385, то позивачем допущено порушення зазначеної норми, відповідальність за що передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», як правильно визначив відповідач.

За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні позову прийнято без неправильного застосування норм матеріального права, тому останнє підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №160/3810/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Т.І. Ясенова

суддя Д.В. Чепурнов