Справа № 520/7541/22
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2022 р. Справа № 520/7541/22
Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі за текстом - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд:
Ухвалою від 20.09.2022 позовну заяву Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову, які були ним 23.09.2022 усунуті.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 відкрито спрощене провадження у справі.
Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, надало до Харківського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву від 05.10.2022, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Згідно висновків акту перевірки Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" податковим органом встановлено: несвоєчасно сплачені узгоджені податкові зобов`язання з податку на додану вартість, визначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період дистопад 2018 року, грудень 2018 року, Рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.2010 № 927 (№ 9 від 30.06.2014), Рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.2010 № 927 (№ 2а7166/110 від 25.01.2013), Рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.2010 № 927 (№ 2а7166/11 від 25.01.2013), чим порушено п. 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України (надалі за текстом - ПК України).
Рішенням ДПС України від 29.08.2022 № 9848/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги, скаргу залишено без задоволення, яке отримано 29.08.2022 засобами електронного зв`язку.

Не погодившись з таким рішенням податкового органу, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з цим позовом за захистом порушених прав.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 ст. 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 203.2 ст.203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з п. 87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Судом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2011 по справі № 2-а-7166/11/2070 позов Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Харкова до підприємства Харківської виправної колонії №43 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області про стягнення суми боргу - задоволено частково.

"Стягнути з підприємства Харківської виправної колонії № 43 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області суму боргу у розмірі 1205453.10 (один мільйон двісті п`ять тисяч чотириста п`ятдесят три грн. 10 коп.).

Відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з підприємства Харківської виправної колонії № 43 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області суму у розмірі 930378 (дев`ятсот тридцять тисяч триста сімдесят вісім грн.) 50 коп.".

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2012 по справі № 2-а-7166/11/2070 вирішено "Апеляційні скарги Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби, Підприємства Харківської виправної колонії №43 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області задоволено частково.

"Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2011р. по справі № 2а-7166/11/2070 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби до підприємства Харківської виправної колонії № 43 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області про стягнення суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з підприємства Харківської виправної колонії № 43 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області суму боргу у розмірі 1 507 130,10 грн.

У задоволенні позову щодо стягнення з підприємства Харківської виправної колонії №43 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області суму у розмірі 808698,50 відмовити.".

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012 по справі №2а-7166/11/2070 винесено ухвалу, якою "Здійснити заміну відповідача - Підприємства Харківської виправної колонії №43 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області на його правонаступника - Державне підприємство "Підприємство Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 43)" .

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 43)" задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2012 року по справі №2а-7166/11/2070 скасовано та прийнято нову ухвалу, якою заяву про розстрочку виконання судового рішення задоволено частково.

Розстрочене виконання постанови суду від 12.04.2012 року по справі № 2а-7166/11/2070 терміном на 60 місяців шляхом здійснення платежів з вересня 2012 року, згідно доданого Графіку погашення податкової заборгованості у розмірі 1327133, 14 грн..

В частині вимог про зобов`язання Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби здійснити відображення суми заборгованості в особовому рахунку платника податків Державного підприємства "Підприємство Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 43)" (код 08680885) та здійснити (відображення) винесення за картку особового рахунку суми боргу в розмірі 1327133, 14 грн. - відмовити.".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2014 по справі № 2а-7166/11/2070 винесено ухвалу про розстрочення виконання судового рішення, якою "Заяву Державного підприємства "Підприємство Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№43)" про розстрочення виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2012 р. по справі № 2а-7166/11/2070 за позовом Індустріальної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби до Державного підприємства "Підприємство Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№43)" про стягнення суми боргу - задовольнити.

"Розстрочити виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2012 р. по справі № 2а-7166/11/2070 терміном на 60 місяців шляхом здійснення платежів з 31.09.2014 р. по 31.08.2016 р. по 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок), з 30.09.2016 р. по 31.07.2019 р. по 24099,11 грн. (двадцять чотири тисячі дев`яносто дев`ять гривень одинадцять копійок), 31.08.2019 р. - 24098,93 грн. (двадцять чотири тисячі дев`яносто вісім гривень дев`яносто три копійки), згідно графіку погашення податкової заборгованості.".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 по справі № 2а-7166/11/2070 винесено ухвалу про розстрочення виконання судового рішення, якою "Задовольнити заяву ДП " Підприємство Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№43)" про розстрочення виконання судового рішення.

"Розстрочити ДП "Підприємство Харківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№43)" виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2012 р. по справі №2а-7166/11/2070 терміном на 60 місяців, шляхом здійснення платежів щомісячно з 30.08.2016 року по 31.05.2019 року по 5 000 (п`ять тисяч) грн., а з 30.06.2019 року по 31.07.2019 року по 23 259,82 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят грн.".

Як вбачається зі змісту спірного податкового повідомлення рішення від 08.12.2021 №0/28402/1817 підставою для його прийняття слугував акт податкового органу про результати камеральної перевірки з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість від 16.11.2021 № 20537/20-40-18-17-10/08680885 (надалі за текстом - Акт камеральної перевірки від 16.11.2021).

В акті камеральної перевірки від 16.11.2021 з боку податкового органу зазначено про порушення п. 50.1 ст. 50 ПК України, п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 ПК України, а саме: протягом граничних строків не сплачено узгоджені податкові зобов`язання з податку на додану вартість, визначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період: листопад 2018 року, грудень 2018, рішення суду про розстрочення (відстрочення податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 (№9 від 30.06.2014), рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 (№2а7166/110 від 25.01.2013), рішення суду про розстрочення (відстрочення податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.10, № 927 (№2а-7166/11 від 25.01.2013).

ГУ ДПС у Харківській області вчинене позивачем було кваліфіковано у якості правопорушення, відповідальність за яке передбачена положеннями п. 124.3 ст. 124 ПК України.

Відповідно до п. 124.1. ст. 124 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 124.3 ст. 124 ПК України діяння, передбачені п. 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Податковим кодексом України (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п. 113.1 ст. 113 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Так, згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, установлений законодавцем у Податковому кодексі України строк, як темпоральна величина, призначений для своєчасної реалізації контролюючими органами як суб`єктами владних повноважень компетенції щодо застосування штрафних санкцій, спричиняючи у разі його пропуску юридично значимі наслідки. Такими юридичними наслідками є звільнення платника податків, як учасника податкових правовідносин, від відповідальності, обмежуючи таким чином період невизначеності щодо останнього, що в кінцевому результаті гарантує дотримання конституційних прав та обов`язків особи, інтересів держави, а також раціональну організацію правозастосовної діяльності. Запровадження таких строків сприяє правовому захисту, забезпеченню стабільності, стійкості існуючої системи правовідносин, а також забезпеченню можливості збору та закріплення доказів вчиненого правопорушення.

Верховний Суд неодноразово за результатами правового аналізу наведених норм Податкового кодексу України, зокрема, у постановах від 10.05.2018 у справі №820/3544/17, від 05.07.2019 у справі №820/11541/13-а, від 24.11.2020 у справі №520/13377/19, вказував, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, то відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані у межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Таким чином строк для застосування штрафних санкцій за не своєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ визначених у податковій деклараціях з податку на додану вартість за період: листопад 2018 року, грудень 2018, а також рішення суду про розстрочення (відстрочення податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 (№9 від 30.06.2014), рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 (№2а7166/110 від 25.01.2013), рішення суду про розстрочення (відстрочення податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.10, № 927 (№2а-7166/11 від 25.01.2013), сплив.

З урахуванням викладеного ГУ ДПС у Харківській області штраф з ПДВ, визначений на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивачу нарахував поза межами строків притягнення до відповідальності за вчинення податкового правопорушення, що є підставою для скасування такого рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 05.11.2021 у справі № 640/22711/19.

Статтею 67 Конституції України, закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

В свою чергу відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

Положеннями ст. 111 ПК України встановлено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, передбачено такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Як вказано у акті перевірки від 16.11.2021, встановлено порушення позивачем вимог п. 50.1 ст. 50, п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 ПК України, що полягало у несвоєчасній сплаті протягом граничного строку узгоджених сум податкових зобов`язань з ПДВ.

Відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього па підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Нормами п. 124.2 та п. 124.3 ст. 124 ПК України передбачено штрафні санкції за діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, але вчинені умисно.

Окреслена норма, як передбачено її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-IX визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених п. 119.3 ст. 119, п.п. 123.2 - 123.5 ст. 123, п.п. 124.2, 124.3 ст. 124, п.п. 125-1.2 - 125-1.4 ст. 125-1 ПК Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.

Податковим правопорушенням, за приписами п. 109.1 ст. 109 ПК України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Резюмуючи викладене суд констатує, що ПК України не містить визначення поняття «вина», однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у п. 112.1, 112.2 ст. 112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

За таких обставин, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є: встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання; доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи у вчинені податкового правопорушення.

Таким чином ПК України на контролюючий орган - податковий орган покладено обов`язок доведення вини, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого необхідною умовою є наявність вини.

Разом із цим, згідно п. 109.3 ст. 109 ПК України, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених п. 119.3 ст. 119, п.п. 123.2 - 123.5 ст.

Враховуючи зміст наведених законодавчих положень, можна дійти висновку, що юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за п. 124.3 ст. 124 ПК України, є обов`язок доведення контролюючим органом вини платника податків, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Суд констатує, що акт камеральної перевірки від 16.11.2021 не містить жодних обґрунтувань, з боку податкового органу, умисного вчинення позивачем порушення норм п. 50.1 ст. 50, п.п. 57.1, 57.3 ст. 57 ПК України та необхідності застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених п. 124.3 ст. 124 ПК України.

Крім того, не вбачається можливим встановлення у межах камеральної перевірки обставини, що свідчать про винність та умисність діянь платника податків.

Окреслене відповідає положенням п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, та даних відповідних електронних систем, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.

Таким чином, допущена контролюючим органом неповнота дослідження обставин фактичної дійсності зумовила за суттю явний та очевидний, а за характером нездоланний і непереборний дефект у реалізації владної функції контролю за дотриманням податкової дисципліни.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене, правова норма, на підставі якої позивача притягнуто до фінансової відповідальності обрана необґрунтовано, без дотримання всіх вимог чинного законодавства, штраф застосований без доведення наявності умислу та вини.

За таких обставин, судом розглядом встановлена протиправність оскаржуваного у даній справі рішення, а відповідачем іншого не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не обґрунтоване та підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" (вул. Таджицька, буд. 17, м. Харків, 61089, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) від 08.12.2021 № 0/28402/1817 про зобов`язання сплатити штраф з ПДВ у розмірі 159006,93 грн..

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" (вул. Таджицька, буд. 17, м. Харків, 61089, ) у розмірі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 05.12.2022.

Суддя Супрун Ю.О.