Справа № 552/3403/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 р. Справа № 552/3403/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Шаповал Т.В., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, Полтавська, 36034, повний текст складено 04.08.22 по справі № 552/3403/22

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції НП України , Інспектора взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Міщанина Михайла Олександровича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції НП України, Інспектора взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Міщанина Михайла Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що постановою інспектора від 02.07.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн.. Зазначив, що 02.07.2022 року приблизно о 09 год. 00 хв., керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander XL, д.н.з. НОМЕР_1 , він здійснив зупинку з правої сторони проїзної частини дороги в районі будинку №30, а точніше десь у 20 метрах за ним, по вул. Пушкіна у м. Полтава у бік перехрестя з вулицею В`ячеслава Чорновола. Інспектор поліції ДПП Міщанін М.О. при складанні постанови на місці події зазначив, що позивач у порушення ПДР здійснив зупинку транспортного засобу у зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено». Посилався на те, що він вважає, що вимоги даного заборонного знаку ПДР він не порушував, так як здійснив зупинку на проїзній частині дороги з правого боку по вул. Пушкіна шляхом руху автомобіля у бік вулиці В`ячеслава Чорновола вже за перехрестям, яка знаходиться одразу за домом №30 по вулиці Пушкіна. Дорога за домом АДРЕСА_1 , яка під прямим кутом перетинається з дорогою по цій же вулиці, яка прямує у бік АДРЕСА_2 ( спірне місце перетину доріг)ніяким чином не є в`їздом до прилеглої території або виїздом з неї (см.п.1.10 ПДР), так як відсутні зазначені у ПДР ознаки такого терміна, як «Прилегла територія». Ця дорога призначена і використовується для наскрізного проїзду як з АДРЕСА_3 , так і наскрізного проїзду з АДРЕСА_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції НП України, інспектора взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Міщанина Михайла Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що здійснив зупинку на правому боці дороги по вул. Пушкіна вже за цим перехрестям, тобто поза зоною дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Так у розділі 1 «Загальні положення» Правил дорожнього руху наведені значення термінів, які застосовуються у цих Правилах. У пункті 1.10. Загальних положень зазначено, що прилегла територія не територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них. Прилегла територія не призначена для наскрізного проїзду. Її не можливо використовувати для того, щоб скоротити шлях, об`їхати затори тощо.

Позивач вважає, що спірна ділянка перетину доріг, а саме, перетин їх праворуч під прямим кутом по ходу руху на своєму транспортному засобі («Т-подібне» перехрестя), що одразу за домом АДРЕСА_1 , ніяким чином не є «в`їздом до прилеглої території або виїздом з неї» за відсутності ознаку такої у Правилах. Тобто асфальтована стандартна дорога, яка перетинає під прямим кутом дорогу по АДРЕСА_1 , має наскрізний проїзд, призначена і використовується для наскрізного проїзду як з АДРЕСА_3 , так і навпаки для наскрізного проїзду з АДРЕСА_3 .

На переконання позивача, наявність наскрізного проїзду через «Т-подібне» перехрестя на спірній ділянці перетину доріг, унеможливлює віднести асфальтовану дорогу за домом АДРЕСА_1 , що прямує вздовж нього з подальшим наскрізним проїздом на вулицю Європейську, до категорії «в`їзд до прилеглої території», а тому зона дії заборонного дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» розповсюджується від перехрестя доріг вулиць Європейська-Пушкіна, де він встановлений, до найближчого за ним перехрестя доріг, тобто до спірної ділянки перетину доріг.

Позивач вважає, що відсутні підстави стверджувати про зупинку мого транспортного засобу в зоні дії цього заборонного дорожнього знаку.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області ДПП Міщанином М.О. від 02.07.2022 року серії БАВ №272436 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 02.07.2022 року о 09 год. 20 хв. в м. Полтава, вул. Пушкіна,30, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.п.8.4в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, оскільки в його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, правові підстави для скасування постанови відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 8.4в ПДР України визначено, що дорожні знаки поділяються на групи заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.34 - позначає, що Зупинку заборонено. Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ПДР дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Повноваження щодо розгляду справи про порушення ПДР, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 , прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до службової особи Національної поліції.

Згідно із ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до розділу 33 зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Згідно п.1.10 ПДР перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Згідно п.1.10 ПДР прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Отже, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача, що він вимоги заборонного знаку не порушив, адже здійснив зупинку транспортного засобу вже за перехрестям, яке знаходиться одразу за домом №30 по вулиці Пушкіна, однак дане твердження спростовується дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи, зокрема з наданих до суду фотознімків, відеозапису та витягу з Google карти позивач здійснив зупинку транспортного засобу Mitsubishi Outlander XL, д.н.з. НОМЕР_1 у межах дії заборонного знаку «Зупинку заборонено», адже за будинком №30 по вулиці Пушкіна у м. Полтаві розташоване не перехрестя, як зазначає позивач, а в`їзд до дворової території, а зона дії знаку закінчується на перехресті вул. Пушкіна та вул. В.Чорновола, отже твердження позивача про те, що він не порушував вимог заборонного знаку є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, правові підстави для скасування постанови відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог до інспектора взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Міщанина Михайла Олександровича.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2022 року по справі № 552/3403/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2022 по справі № 552/3403/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя З.О. Кононенко
Судді О.М. Мінаєва В.А. Калиновський