Справа № 520/15084/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 р. Справа № 520/15084/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., , м. Харків, по справі № 520/15084/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 02.07.2021 року № 555 в частині застосування до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 08.07.2021 року № 320 про звільнення старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.07.2021 року по день прийняття рішення;

- рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, б. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, прийняття його без належного дослідження обставин справи, з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, без належного вмотивування, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції вимог п. 3, 7 ч. 4 ст. 246 КАС України, а саме відсутності в оскаржуваному рішенні оцінки кожного аргументу сторін проведеного на основі комплексного аналізу визначення змісту досліджуваного об`єкта (складу дисциплінарного проступку), заснованого на вивченні його ознак в аспекті існуючих обставин та правовідносин, що склались між учасниками судового провадження.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2022 року відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено у відкрите судове засідання на 16.03.2022 о 10:30.

Суд звертає увагу учасників процесу на ті обставини, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (зі змінами).

Розпорядженням Другого апеляційного адміністративного суду №2.2-08/5 від 24.02.2022 року "Щодо здійснення заходів по евакуації та збереження справ" зобов`язано здійснити вивезення всіх судових справ, насамперед у першу чергу тих, що перебувають у провадженні суддів; вміст серверів скопіювати на переносні носії та вивезти їх за першої можливості (в т.ч. сервери з кадровою, бухгалтерською інформацією та інші переносні носії з відповідною інформацією); вивезти особові справи та трудові книжки суддів і працівників апарату суду; вивезти прилади з електронними цифровими підписами суддів і працівників апарату суду, які знаходяться у приміщенні суду. З метою запобігання пошкодженню документи на паперових носіях, що підлягають перевезенню, щільно укладати у картонні коробки, ящики, пакунки чи інші засоби зберігання. Вивезення судових справ, документів, носіїв, приладів (зазначених у пункті першому цього розпорядження) здійснити у бомбосховище чи інше доступне безпечне місце, в якому буде забезпечено їх схоронність. За наявності ризику для життя чи здоров`я працівників суду для здійснення вивезення, - перемістити не вивезені судові справи, документи, носії, прилади (зазначених у пункті першому цього розпорядження) у бомбосховище або інше безпечне місце, де буде забезпечено їх схоронність.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду "Про особливості роботи Другого апеляційного адміністративного суду в період воєнного стану" №6 від 14.04.2022 зазначено, що у зв`язку з проведенням бойових дій на території Харківської області, робота суду та організація процесу відправлення правосуддя значно ускладнено, оскільки питання безпеки та здоров`я людей є пріоритетним. На підставі викладеного, з урахуванням попереднього онлайн-голосування суддів від 03.03.2022, обмежено доступ до приміщень Другого апеляційного адміністративного суду, без особливого дозволу голови або керівника апарату суду, крім працівників Служби судової охорони. Тимчасово обмежено приймання, реєстрацію вхідної та відправку вихідної кореспонденції судом. Розгляд судових справ та матеріалів, виготовлення повних текстів судових рішень, відправка судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень, надсилання сторонам у справах процесуальних документів Другим апеляційним адміністративним судом відкладено на інші дати та буде здійснюватися з урахуванням ситуації, що склалась та вирішено, що об`єктивних підстав відсутня можливість зміни умов роботи Другого апеляційного адміністративного суду, а саме: скасування обмеженого доступу до приміщень Другого апеляційного адміністративного суду, без особливого дозволу голови або керівника апарату суду, крім працівників Служби судової охорони; повного відновлення приймання, реєстрації вхідної та відправки вихідної кореспонденції судом; відновлення розгляду судових справ та матеріалів, виготовлення повних текстів судових рішень, відправка судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень, надсилання сторонам у справах процесуальних документів Другим апеляційним адміністративним судом. Керівнику апарату суду вжити заходів щодо переведення доступних працівників на дистанційну роботу та забезпечення організаційних та технічних умов роботи суду.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду "Про особливості роботи Другого апеляційного адміністративного суду в період воєнного стану" №7 від 16.05.2022 вирішено розпочати організаційні заходи суду щодо відновлення процесу відправлення правосуддя, який був вимушено тимчасово обмежений, у зв`язку з проведенням бойових дій на території Харківської області, а саме поступове вирішення питань щодо розгляду справ в порядку письмового провадження та процесуальних питань, в яких не вимагається призначення судового засідання, та за наявності можливості інших справ та питань. Визначити умови роботи суддів та працівників апарату суду, виходячи з індивідуальних обставин - безпосередньо на робочому місці в приміщенні суду, дистанційно тощо. Працівники апарату суду, що залучаються до роботи, визначаються наказом керівника апарату суду. Доручити керівнику апарату суду з урахуванням значної кількості евакуйованих працівників, вжити організаційних, технічних та інших заходів для забезпечення можливості працівниками суду виконувати визначену роботу, у тому числі забезпечення обробки організаційно-розпорядчих та процесуальних документів, роботи в автоматизованій системі документообігу суду тощо.

Рішенням зборів суддів Другого апеляційного адміністративного суду "Про особливості роботи Другого апеляційного адміністративного суду в період воєнного стану" №10 від 30.06.2022 зазначено, що у зв`язку з проведення бойових дій у Харківському регіоні, постійним оповіщенням сигналу "повітряної тривоги" про небезпеку авіаційних та артилерійських ударів, перебоями у роботі систем електропостачання та Інтернету, з метою недопущення випадків загрози життю та безпеці відвідувачів і працівників суду, тимчасово обмежено призначення та проведення відкритих судових засідань, в тому числі в режимі відеоконференцзв`язку та вирішено вважати неможливим відновлення проведення відкритих судових засідань, в тому числі в режимі відеоконференцзв`язку зважаючи на ситуацію в Харківському регіоні на теперішній час.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022 року запропоновано учасникам справи протягом 10 днів з моменту отримання вказаної ухвали висловити свою пропозицію щодо можливості апеляційного розгляду справи № 520/15084/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку письмового провадження за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Також, положеннями ст.304 КАС України передбачено право учасників справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі, у якому може міститися клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

У відповідь на зазначену ухвалу ОСОБА_1 та представником Головного управління Національної поліції в Харківській області подано до канцелярії Другого апеляційного адміністративного суду заяви в яких сторони не заперечують, щодо апеляційного розгляду справи № 520/15084/21 за позовом за ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку письмового провадження за їх відсутності в порядку письмового провадження.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, проходив службу в органах поліції.

Також, судом першої інстанції встановлено, що до ГУНП в Харківській області 24.06.2021 надійшла доповідна записка заступника начальника УКЗ ГУНП в Харківській області - начальника ВІОС полковника поліції Тюніна В.О. від 24.06.2021 № 4583/119-12/02-2021, у якій зазначено, що цього ж дня працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, у рамках кримінального провадження, унесеного до ЄРДР за № 0000537 від 17.11.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харків від 14.06.2021, проводяться обшуки у службових приміщеннях ППОП ГУНП в Харківській області, розташованих за адресою: вул. Карпівська, 3, м. Харків, а також за місцем мешкання поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області старших сержантів поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , сержанта поліції ОСОБА_5 , старшого оперуповноваженого СКП ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого СКП ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , старших оперуповноважених ВКП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та оперуповноваженого ВКП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 .

На підставі наказу ГУНП в Харківській області №1327 від 24.06.2021, з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, що призвели до можливого порушення службової дисципліни з боку позивача, призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 02.07.2021.

Згідно змісту висновку, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні позивачем вимог: п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6, 7 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, п. 1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 02.07.2021 року № 555 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке реалізовано відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 08.07.2021 року № 320 о/с, яким за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання незаконним та скасування наказу ГУНП в Харківській області № 555 від 02.07.2021 року про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області в частині застосування до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частина 1 статті 18 цього ж Закону передбачені обов`язки поліцейського зокрема:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

09.11.2016 року наказом МВС України №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Зокрема, ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Статтею 64 Закону України "Про Національну поліцію" визначена Присяга працівника поліції.

Закон України "Про Національну поліцію" визначає, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону ( частина 1 та 2 статті 19 ).

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Так, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом визначаються підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень.

Нормами частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Аналізуючи пункти 1, 3, 4, 6, 7, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, колегія суддів встановила, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

- безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону;

- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

- утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

- знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Крім того стаття 12 Дисциплінарного статуту дає визначення дисциплінарного проступку з якого вбачається, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

В статті 14 Дисциплінарного статуту міститься визначення службового розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідне службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. (ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень визначених ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Колегія суддів зазначає, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Види дисциплінарних стягнень перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни є звільнення зі служби в поліції, як крайній захід дисциплінарного впливу.

Слід наголосити, що передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила, що Наказом ГУНП в Харківській області від 02.07.2021 року № 555 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке реалізовано відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 08.07.2021 року № 320 о/с, яким за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області.

Згідно з статтею 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Так, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідне службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Як зазначено раніше, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Таким чином, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.

Результатами службового розслідування має бути встановлено: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів встановила, що фактично висновок про наявність в діях ОСОБА_1 вчинку, який слугував підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення був зроблений за результатами службового розслідування проведеного за фактом внесення відомостей до ЄРДР за № 0000537 від 17.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, а також ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 про проведення обшуку у службових приміщеннях ППОП ГУНП в Харківській області, розташованих за адресою: вул. Карпівська, 3, м. Харків, а також за місцем мешкання ОСОБА_1 та аналізу розміщених в інтернет мережі, на різних інтернет-сайтах публікацій критичного характеру щодо викриття 24.06.2021 поліцейських ГУНП в Харківській області в отриманні неправомірної винагороди від громадян.

На підставі висновків службового розслідування встановлено допущення позивачем порушень службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог п.п. 1 та 2 ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пунктів 12, 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2019 року №1179, пунктів 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Зі змісту висновку службового розслідування судом встановлено, що під час службового розслідування Дисциплінарна комісія встановила, що відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харків від 14.06.2021 досудовим розслідуванням установлено, що в період з лютого 2021 року по теперішній час зазначені поліцейські спільно з цивільними особами ( ОСОБА_10 та/або ОСОБА_11 ) на території м. Харків вимагали та отримували неправомірну вигоду від осіб за не притягнення їх до кримінальної відповідальності за ст. 321 Кримінального кодексу України.

Також Дисциплінарною комісією було встановлено, що слідчими ДБР під час провадження досудового розслідування у межах кримінального провадження було встановлено, що в період з лютого 2021 року цивільні особи ( ОСОБА_10 та/або ОСОБА_11 ), діючи спільно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за попередньою змовою із вищевказаними поліцейськими ГУНП в Харківській області, тобто службовими особами, при використанні ними службового становища за різними адресами на території м. Харкова затримували громадян та погрожуючи кримінальною відповідальністю за вчинення злочину, передбаченого ст. 321 Кримінальним кодексом України, висували вимогу про надання неправомірної вигоди за не притягнення зазначених громадян до кримінальної відповідальності. У подальшому поліцейські ГУНП в області спільно з цивільними особами отримували від громадян грошові кошти за не притягнення до відповідальності.

При цьому поліцейські не повідомляли про виявлене кримінальне правопорушення за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та не інформували шляхом написання відповідних рапортів про вказані обставини керівників органу (підрозділу) поліції, і як наслідок не ініціювали внесення відповідним органом досудового розслідування вказаних відомостей до ЄРДР.

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що 24.06.2021 позивачу вручено письмове повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що з метою опитування позивача під час проведення службового розслідування йому 25.06.2021 року було здійснено телефонний дзвінок на його особистий мобільний номер НОМЕР_1 та у ході телефонної розмови було проінформовано про призначення та проведення службового розслідування за фактом внесення відомостей до ЄРДР за №0000537 від 17.11.2020 та повідомлено йому про підозру у рамках вказаного кримінального провадження. Також позивачу було запропоновано надати пояснення з цього факту, але останній пояснив, що на даний час він не може надати пояснення, але надасть їх пізніше. У висновку службового розслідування зафіксовано, що 29.06.2021 року було здійснено ще один телефонний дзвінок майору поліції ОСОБА_1 на номер НОМЕР_1 та останній пояснив, що надасть пояснення пізніше після обрання судом йому запобіжного заходу. Водночас, вказано, що під час проведення службового розслідування позивач до дисциплінарної комісії з приводу надання пояснень не звертався.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що в мережі Інтернет виявлено ряд публікацій критичного характеру щодо викриття 24.06.2021 працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, спільно з працівниками УСБУ в Харківській області під процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури, поліцейських ГУНП в Харківській області в отриманні неправомірної винагороди від громадян.

Зі змісту тексту висновку вбачається посилання на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 р., винесену у рамках кримінального провадження № 0000537 від 17.11.2020 р., відповідно до якої досудовим розслідуванням встановлено, що в період з лютого 2021 року по теперішній час конкретні поліцейські (до складу яких входив і позивач) спільно з цивільними особами ( ОСОБА_10 та/або ОСОБА_11 ) на території м. Харків вимагали та отримували неправомірну вигоду від осіб за не притягнення їх до кримінальної відповідальності за ст. 321 Кримінального кодексу України.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень у рамках кримінального провадження №0000537 від 17.11.2020 р. Ленінським районним судом м. Харкова 14.06.2021р. винесено ухвали про обшуки у службових приміщеннях ППОП ГУЕП в Харківській області розташованих за адресою: вул. Карпівська, 3, м. Харків, а також за місцем мешкання поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області старших сержантів поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , сержанта поліції ОСОБА_5 , старшого оперуповноваженого СКП ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого СКП ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , старших оперуповноважених ВКП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та оперуповноваженого ВКП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 .

Зазначені обставини знайшли своє відображення і в ухвалі Ленінського районного суду міста Харкова від 30.06.2021 р. по справі №642/3473/21 (провадження №1-кс/642/1911/21), повний текст якої виготовлено 05.07.2021 р.

Як встановлено судом зі змісту зазначеної ухвали, досудовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_6 /0087015/, відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Харківській області № 53 о/с від 01.02.2021 призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, а також майор поліції ОСОБА_1 /0130130/, відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Харківській області № 207 о/с від 02.04.2021 призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, вирішили залучити раніше знайомого, цивільну особу - колишнього працівника Національної поліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до участі у вчиненні умисних злочинів, а саме отримання неправомірної вигоди від громадян за не притягнення останніх до відповідальності, на що ОСОБА_10 надав згоду та достовірно знав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є працівниками поліції. Також, вказано, що з метою реалізації спільного злочинного умислу, цивільна особа - колишній працівник Національної поліції ОСОБА_10 , діючи спільно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за попередньою змовою із поліцейськими - оперуповноваженим ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , старшим oперуповноваженим ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 , тобто службовими особами, та при використанні службового становища останніми, 25.02.2021 о 15 год. 28 хв. неподалік від будинку, розташованого по вул. Зернова, м. Харків (більш точна адреса на даний час не встановлена), затримали ОСОБА_12 , помістили останнього до автомобілю, який ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 використовують у своїй злочинній діяльності, а саме Mercedes Benz ML 320, сірого кольору, іноземної реєстрації, VІN: НОМЕР_2 , де висунули погрозу притягнути до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 КК України, застосування штрафу в розмірі понад 20 000 грн., а також повідомили матері ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , про необхідність надати грошові кошти в розмірі 500 доларів США, за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Того ж дня, близько о 16 год. 59 хв. неподалік від будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , оперуповноважений ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6., старший оперуповноважений ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 та цивільна особи ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, з використанням наданого службового становища, змусили ОСОБА_12 зняти грошові кошти з банківської карти, та передати неправомірну вигоду в розмірі 5000 гри. останнім, за неповідомлення ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як службовими особами, а також цивільною особою ОСОБА_10 інформації, про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України, за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» та не інформування, шляхом написання відповідних рапортів, про вказані обставини керівників органу (підрозділу) поліції та як наслідок не ініціювання внесення відповідним органом досудового розслідування вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. ?? G U ? ???Small Fonts Small Fonts кирилиця ?? @? ? ` ` ™Ђ ? I @ ?? G U ` ] ? ???Marlett Marlett Regular символьне ?? ??` ` ] l ? ` ` ? ? @$? ? ? ? ?? G U l * ? ???Arial Arial Regular кирилиця ?? >?l W * A ? ` ` ? ?I @$? ? ? ???? ?? ??? G U l * ? ?? Arial Arial Regular західне ?? >?l W * A ? ` ` ? ? @ $? ? ? ???? ?? ??? G U l * ? ??? Arial Arial Regular іврит ?? >?l W * A ? ` ` ? ?± @ $? ? ? ???? ?? ??? G U l * ? ???Arial Arial Regular арабське ?? >?l W

Таким чином, ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Водночас, суд зазначає, що висновок службового розслідування, складений і стосовно позивача містить в собі опис та дослідження обставин скоєного позивачем дисциплінарного проступку, котрий охоплював сукупність реально існуючих фізичних вчинків, які суперечать інтересам служби, вчинені ним самостійно та за відсутності будь-якого впливу.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що діяння позивача, викладені у Висновку службового розслідування не доводять наявність в його діях складу саме дисциплінарного проступку, виходячи з такого.

Відповідно до приписів ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

У Висновку службового розслідування дисципліною комісією зазначено, що дисциплінарний проступок ОСОБА_1 виразився в порушенні вимог п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6, 7 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, п. 1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, п. 6, 7 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 встановлено обов`язок поліцейського незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляти про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події; а також у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідати про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Між тим, як встановлено службовим розслідуванням ОСОБА_1 не повідомляв про виявлене вищезазначене кримінальне правопорушення за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та не інформував шляхом написання відповідних рапортів про вказані обставини керівників органу (підрозділу) поліції, і як наслідок не ініціював внесення відповідним органом досудового розслідування вказаних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, позивачем не було виконано службові обов`язки, покладені на нього п. 6, 7 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.

При цьому, доводи апелянта, що норми Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події не створювали для ОСОБА_1 жодних процесуальних обов`язків з огляду на займану ним посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у вказаних нормах визначено, що суб`єктом повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення за номером "102" та доповідання рапортом про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, є поліцейський, яким і являється позивач. Тобто, всі без виключення поліцейські мають дотримуватися обов`язків, покладених на них вищезазначеним Порядком. Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на нього поширюються норми спеціального закону - Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» в силу займаної ним посади - старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області. Так, за приписами ст. 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами, зокрема, Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції. Отже, ОСОБА_1 є старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції, а тому в силу того, що він являється поліцейським, він зобов`язаний виконувати обов`язки покладені на нього приписами Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.

Отже, у Висновку службового розслідування обґрунтовано зазначено, що ОСОБА_1 порушено вимоги п. 6, 7 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.

Також у Висновку службового розслідування вказано, що позивачем порушено вимоги п. 1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Вказані Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно до п. 1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді. Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено: сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання; допускати будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками; використовувати будь-які предмети, на яких зображена символіка політичних партій, та провадити політичну діяльність, висловлювати особисте ставлення до діяльності політичних партій під час виконання службових повноважень, а також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях; розголошувати та використовувати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, у тому числі після припинення служби в поліції, крім випадків, визначених законом; знімати з однострою чи приховувати нагрудний знак (жетон), а також будь-яким іншим чином перешкоджати прочитанню інформації на ньому або фіксуванню за допомогою технічних засобів, крім випадків, коли поліцейський виконує службові обов`язки в режимі секретності в установленому законодавством України порядку; перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Метою Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно частини 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Необхідно звернути увагу, що зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 10.06.2021р. по справі № 420/241/20.

Разом з тим, вищенаведені фактичні обставини, встановлені службовим розслідуванням свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинено дії, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції.

У відповідності до приписів п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Отже, недотримання принципів діяльності поліцейського та вчинення дій, які не відповідають вимогам, що пред`являють до професійно-етичних якостей поліцейських, правильно кваліфікується відповідачем як порушення позивачем службової дисципліни.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17.06.2021 по справі № 804/6242/17.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 не було виконано службові обов`язки, покладені на нього вищезазначеними нормативно-правовими актами а також вчинено протиправні дії щодо вимагання неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Враховуючи наведене, доводи апелянта щодо недоведеності наявності в діях позивача складу саме дисциплінарного проступку є необґрунтованими.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача в апеляційній скарзі щодо неправомірності врахування інформації з мережі «Інтернет» при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з огляду на таке. Так, публікаціями, викладеними в мережі «Інтернет», про які йдеться у Висновку службового розслідування висвітлено події за участі позивача, які викликали суспільний резонанс та дискредитували працівників органів Національної поліції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не виключає необхідність з`ясувати та встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського. Так, колегією суддів підтверджено, що при проведенні службового розслідування відповідачем встановлено наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях ОСОБА_1 та взято до уваги, що його та інших поліцейський діяння набули розголосу через висвітлення їх неправомірних дій в мережі «Інтернет».

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що при проведенні службового розслідування не було враховано позитивну службову характеристику ОСОБА_1 як обставину, що пом`якшує відповідальність.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у Висновку службового розслідування вказано, що у ході проведення службового розслідування обставин, які пом`якшують відповідальність поліцейських ГУНП в Харківській області (в тому числі ОСОБА_1 ) не встановлено.

Отже, дисциплінарною комісією під час проведення службового розслідування не знайдено обставин, які б пом`якшували відповідальність позивача.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, висновки відповідача про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6, 7 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, п. 1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України такими, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та з огляду на те, що наслідки проступку фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

При цьому, суд зазначає, що відсутність обвинувального вироку суду не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, який встановлений в ході службового розслідування і за який відповідач у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції.

Відсутність обвинувального вироку суду ніяким чином не ототожнюється з відсутністю в діях позивача порушення службової дисципліни. Кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними і самостійними видами відповідальності особи.

Крім того, жодних порушень прав та законних інтересів позивача при проведенні процедури звільнення, визначеної Дисциплінарним статутом та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань, не виявлено.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що у висновку службового розслідування дисциплінарна комісія та Харківський окружний адміністративний суд в оскаржуваному рішенні лише відтворили виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, не дослідивши та не надавши оцінку тому чи становили описані у висновку службового розслідування дії ОСОБА_1 склад дисциплінарного проступку, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ті ж самі дії поліцейського отримали в рамках кримінального провадження.

Колегія суддів вважає такі доводи помилковими, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000537, а саме: отримання неправомірної вигоди.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 30.08.2022р. по справі № 120/8381/20-а.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для визнання протиправним та скасування спірного наказу відсутні.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 року по справі № 520/15084/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 по справі № 520/15084/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко