Справа № 640/6965/22
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року м. Київ №640/6965/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., при секретарі судових засідань Долгополової Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Кріейт» до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.01.2022 №, №, №, -

за участю:

представника позивача: Токар А.В.,

представника відповідача: Макаренко Ю.С.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер Кріейт» (далі - ТОВ «Партнер Кріейт») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі - ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.01.2022 №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом порушено передбачений законом порядок призначення і проведення документальної планової виїзної перевірки, оскільки протягом дії карантину не призначаються документальні та фактичні перевірки, а відтак проведена перевірка є незаконною і відповідно така перевірка має розцінюватися як відсутній юридичний факт, що виключає наявність у відповідача компетенції на прийняття податкових повідомлень рішень.

Також позивач стверджує, що господарські операції ТОВ «Партнер Кріейт» зі спірними контрагентами підтверджені належними первинними документами, які підтверджують формування показників податкової звітності та відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.05.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У судовому засіданні 26.05.2022 представник ГУ ДПС у м. Києві надав відзив на позовну заяву, у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, представник контролюючого органу вказував, що пп.102.2 статті 102 Підрозділу 10 Інші перехідні положення ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, було зупинено перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. У подальшому Верховною Радою України був прийнятий Закон від 17 вересня 2020 року №909-IX, згідно із п. 4 розділу II Прикінцевих положень якого: «у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.».

Контролюючим органом зазначено, що вище вказаним Законом №909 Кабінетом Міністрів України на час дії карантину було надано право скорочувати строки дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених законами, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню COVID-19, у зв`язку з чим було прийнято постанову №89 від 3 листопада 2021 року «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки» якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення окремих видів перевірок юридичних осіб, зокрема, документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу та тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.

31.05.2022 представником позивача надано відповідь на відзив, у якій наголошено на тому, що контролюючий орган у відзиві навів доводи виключно щодо підстав проведення перевірки та ніяким чино не обґрунтував правомірності висновків акту перевірки.

Також представник позивача посилаючись на постанову Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, стверджував про те, що дії відповідача щодо призначення планової документальної перевірки ТОВ «Партнер Кріейт» та її проведення, не відповідають вимогам закону та здійснені за межами повноважень контролюючого органу.

27.06.2022 представником ГУ ДПС у м. Києві надано додаткові пояснення, у яких вказано на те, що під час перевірки встановлено неможливість здійснення контрагентами позивача: ТОВ «БК БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» (1), ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» (нова назва ТОВ «БУДЕЛЕКТРОГРУП») (), ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» (), ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» () господарських операцій з надання послуг, постачання товару, тощо, у зв`язку з відсутністю у вказаних суб`єктів господарювання необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, виробничих потужностей, власних основних засобів при значних обсягах реалізації послуг та товарів.

05.07.2022 представник ТОВ «Партнер Кріейт» надав додаткові пояснення, в яких акцентує увагу на те, що контролюючий орган в додаткових поясненнях посилається виключно на акт перевірки без надання будь-яких доказів на підтвердження такої інформації, проте акт перевірки не може бути доказом, оскільки це службовий документ який підтверджує факт проведення перевірки платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового законодавства таким платником.

Також представник позивача стверджує, що контролюючим органом при проведенні перевірки не досліджувався рух активів позивача, наявність можливостей контрагентів позивача щодо здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з позивачем (реальність яких ставиться під сумнів), не зазначено і відповідно не долучено доказів обставин відсутності реальності господарських операцій контрагентів позивача (на які посилаються ревізори відповідача).

В судовому засіданні 07.07.2022 суд ухвалив задовольнити клопотання представника ТОВ «Партнер Кріейт» про витребування доказів від ГУ ДПС у м. Києві та судовим запитом від 25.07.2022 витребував необхідні для подальшого розгляду справи матеріали по контрагентам позивача: ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» () та ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» ().

02.08.2022 представник ГУ ДПС у м. Києві надав додаткові пояснення з витребуваними додатками.

Так, контролюючий орган зазначає, що у ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» () та ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» () вбачаються ознаки штучного формування податкового кредиту підприємствам реального сектору, а також складання, видачі завідомо неправдивих документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, ймовірно з метою сприяння підприємствам реального сектору в мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків.

11.08.2022 представник ТОВ «Партнер Кріейт» надав додаткові пояснення, у яких зазначив, що податкова інформація носить виключно інформативний характер і зазначена в інформаційних базах контролюючого органу є підставою лише для проведення перевірки і відповідно посилання до інформації податкових баз як до джерела доказу є неправомірним. Також представник позивача вважає, що наявність інформації в податкових базах контролюючого органу не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень, не являється юридичним фактом та не є висновком про порушення платником податків законодавства.

Окрім того, представник ТОВ «Партнер Кріейт» вказує, що твердження ревізорів відповідачів в акті перевірки, що є розбіжності між номенклатурою товарів в розрізі задекларованого податкового кредиту з податку на додану вартість позивача і податковими зобов`язаннями ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» та ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» (невідповідність придбаного та реалізованого товару) не відповідають дійсності та спростовуються відомостями з інформаційних баз контролюючого органу АІС «Податковий облік» - підрозділ «Вантажно-митні декларації Імпорт», підрозділ «Єдиний реєстр податкових накладних».

11.08.2022 представником ГУ ДПС у м. Києві надано додаткову інформацію щодо ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» та ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ».

24.11.2022 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити в його задоволенні.

24.11.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення, згідно норм ст. 250 КАС України.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

ГУ ДПС у м. Києві відповідно до статтей 20, 77, 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за листопад 2021 року, на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 29.10.2021 №8613-п, проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Партнер Кріейт», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 02.02.2018 по 30.09.2021, валютного - за період з 02.02.2018 по 30.09.2021, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 02.02.2018 по 30.09.2021 та іншого законодавства за відповідний період, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за результатами якої складено акт від 10.12.2021 №92196/Ж5/26-15-07-0106/41912071.

Проведеною перевіркою встановлення порушення:

пункту 44.1 статті 46, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2 126 804,00 грн.;

пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 4 665 155,00 грн.;

пункту 57.1 статті 57 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в частині порушення граничних термінів сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 26005,20 грн.;

пункту 49.2, підпункту 49.18.2 статті 49 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасного подання до податкового органу податкової декларації з податку на прибуток підприємства за I квартал 2021 року.

На підставі висновків акту перевірки від 10.12.2021 №92196/Ж5/26-15-07-0106/41912071 ГУ ДПС у м. Києві 19.01.2022 складено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковим зобов`язанням 4 665 155 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2 332 577 грн., на загальну суму 6 997 732 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємства за податковим зобов`язанням 2 126 804 грн.;

- №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток по періодах: звітний період, за який подано декларацію - три квартали 2021 року, сума завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток - 11 510 200 грн.

ТОВ «Партнер Кріейт» в адміністративному порядку податкові-повідомлення рішення не оскаржувало.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Податковим кодексом України.

Стосовно правомірності призначення та проведення перевірки податковим органом, судом встановлено наступне.

Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними упідпунктах54.3.1 - 54.3.6пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як зазначено у пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

У п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України зазначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати. Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Суд звертає увагу, що правове значення у контексті застосування п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України має саме факт вчинення відповідного порушення (як доконаної дії), складом, якого, в даному випадку, є порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість. Обставини, щодо періоду вчинення правопорушення мають значення для визначення розміру нарахованих штрафних санкцій, а не у цілях встановлення застосовності вказаної норми закону у правовій кваліфікації такого правопорушення, як триваючого.

Водночас, суд бере до уваги висновок Конституційного Суд України, висловлений у рішенні від 09.02.1999 справа №1-7/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), де Суд дійшов висновку: …. положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України містить чітку вказівку на темпоральний критерій застосування з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Відповідно до п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначенихпідпунктами 78.1.7та78.1.8пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

З метою реалізації вимог пункту 4 розділу II Прикінцеві положення Закону № 909-ІХ, 03 лютого 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки» (далі постанова КМ України № 89), якою визначено скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб: тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. № 568-ІХ); документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Судом встановлено, що планова перевірка позивача була призначена відповідно до статтей 20, 77, 82 Податкового кодексу України.

Отже, постановою КМ України № 89 контролюючому органу надано право на проведення документальних перевірок під час дії мораторію за умови дотриманням ним вимог пункту 77.4 статті 77 ПК України.

Постанова КМ України № 89 є чинною, доказів скасування або визнання її нечинною до суду не надано.

Таким чином, суд не встановив при призначенні документальної планової перевірки ТОВ «Партнер Кріейт» порушень вимог Податкового кодексу України відповідачем, тому твердження позивача про неправомірність призначення та проведення перевірки не приймаються судом до уваги.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням по суті, з огляду на твердження перевіряючих щодо відсутності підтвердження реального здійснення господарської операції позивача з ТОВ «БК БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» (1), ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» (нова назва ТОВ «БУДЕЛЕКТРОГРУП») (), ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» (), ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» (), суд зазначає наступне.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 135.1 ст.135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Водночас, в силу приписів п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 ст.44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та отримання послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За змістом приписів абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом201.11 статті 201цьогоКодексу.

Відповідно до абз. 2 п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(далі - Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1ст.9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (далі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак, не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операцією, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Згідно зіст.1 Закону №996-ХІVгосподарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогамЗакону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, хоч і первинний документ наявний, у податковому та бухгалтерському обліку вони не можуть відображатися.

З аналізу наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції - дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.

Суд вважає за необхідним наголосити, що позивачем ставиться під сумнів правомірність призначення та проведення перевірки, що, на його думку, є підставою для автоматичного анулювання її результатів та скасування податкових повідомлень-рішень.

Однак, встановлені перевіркою порушення норм чинного податкового законодавства, які сприяють отриманню товариством податкової вигоди, мають бути досліджені та оцінені судом, шляхом перевірки доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди.

З акту документальної планової виїзної перевірки від 10.12.2021 №92196/Ж5/26-15-07-0106/41912071 вбачається, що в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Партнер Кріейт» віднесено до складу собівартості реалізованої продукції суму витрат по взаємовідносинам з наступними контрагентами:

1) ТОВ «БК БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» (1)за договорами підряду від 10.04.2019 №1, від 08.05.2019 №44, від 09.05.2019 №44, від 20.02.2020 №17-02-20/1, від 21.08.2020 №21/08/1-01, від 09.09.2020 №09/09-01, від 21.10.2020 №21/10-01.

Так, з аналізу даних, щодо ТОВ «БК БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» вбачається, що на підприємстві працює 10 осіб.

Ревізорами ГУ ДПС у м. Києві зроблено висновок, що співвідношення кількості працюючих до кількості (об`єму, обсягу) виконаних робіт/послуг ТОВ «БК «БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» (нова назва ТОВ «ФАРГОСТРОНГ») на адресу підприємств-покупців ставить під сумнів виконання даних робіт/послуг.

Крім того, згідно даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що реєстрацію податкових накладних зупинено, остання податкова накладна зареєстрована підприємством на адресу контрагенті покупців в квітні 2021 року.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Деснянським районним судом м. Києва винесено Ухвалу від 12.12.2019, згідно якої слідчим відділом Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000658 від 07.10.2019 за фактом розкрадання державних коштів та зловживання службовим становищем посадовими особами КМДА, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням установлено, що у грудні 2018 року КП «Плесо» (код 23505151) проведено закупівлю робіт по об`єкту «Реконструкція Північно-Дарницького меліоративного каналу на ділянці від озера Лісове (колишня назва Берізка) до вул. Жукова» та підписано договір підряду з ТОВ «Інторе Груп» (код 39989978).

В ході проведеного розслідування було встановлено взаємовідносини ТОВ «Інторе Груп» (код 39989978) з рядом СГД, які мають ознаки «фіктивності», серед яких ТОВ «БК «БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК».

Поряд з тим, під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведено дослідження експертами ТОВ «Дослідницький інформаційно- консультаційний центр». За результатами його проведення, судовим експертом встановлено, що внаслідок укладання та зловживання своїм службовим становищем відповідальними службовими особами КП «Плесо» () в порушення вимог законодавства про публічні закупівлі з ТОВ «Інторе Груп» () було нанесено матеріальну шкоду (збитки) державі в особливо великих розмірах.

Таким чином, у ТОВ «БК «БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» (нова назва ТОВ «ФАРГОСТРОНГ») вбачаються ознаки штучного формування податкового кредиту підприємствам реального сектору, а також складання, видачі завідомо неправдивих документів (податкових та актів приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт), внесення до офіційних документів (податкової звітності з податку на додану вартість) завідомо неправдивих відомостей, ймовірно з метою сприяння підприємствам реального сектору в мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків.

Перевіркою не підтверджено отримання комплексу будівельно-монтажних робіт від ТОВ «БК «БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» (нова назва ТОВ «ФАРГОСТРОНГ») на загальну суму 12 554 568 грн., в т.ч. ПДВ 2 092 428 гривень.

2) ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» (), за договорами підряду від 12.10.2021 №12/10-1, від 05.01.2021 №1, від 05.04.2021 №2.

Так, з аналізу даних, щодо ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» вбачається, що на підприємстві працює 7 осіб.

Ревізорами ГУ ДПС у м. Києві зроблено висновок, що співвідношення кількості працюючих до кількості (об`єму, обсягу) виконаних робіт/послуг ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» на адресу підприємств-покупців ставить під сумнів виконання даних робіт/послуг.

Крім того, згідно даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що реєстрацію податкових накладних зупинено, остання зареєстрована підприємством податкова накладна на адресу контрагентів-покупців у липні 2021 року.

Таким чином, у ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» вбачаються ознаки штучного формування податкового кредиту підприємствам реального сектору, а також складання, видачі завідомо неправдивих документів (податкових та актів приймання виконаних ремонтно- будівельних робіт), внесення до офіційних документів (податкової звітності з податку на додану вартість) завідомо неправдивих відомостей, ймовірно з метою сприяння підприємствам реального сектору в мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків.

Перевіркою не підтверджено отримання послуг з реконструкції нежитлової будівлі від ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» на загальну суму 1 336 824 грн., в т.ч. ПДВ 222 804 гривень.

3) ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» (нова назва ТОВ «БУДЕЛЕКТРОГРУП») () за договорами підряду від 04.02.2019 №0402-01, від 03.06.2019 №1, від 01.08.2019 №2019-01, від 01.09.2019 №2019-02, від 03.10.2019 №78, від 03.10.2021 №79, від 18.11.2019 №23/01, від 02.12.2019 №02-01/12-2019.

Так, з аналізу даних, щодо ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» (нова назва ТОВ «БУДЕЛЕКТРОГРУП») вбачається, що на підприємстві працює 10 осіб.

Ревізорами ГУ ДПС у м. Києві зроблено висновок, що співвідношення кількості працюючих до кількості (об`єму, обсягу) виконаних робіт/послуг ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА

«БУДДЕКОРСЕРВІС» на адресу підприємств-покупців ставить під сумнів виконання даних робіт/послуг.

Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що реєстрацію податкових накладних зупинено, остання зареєстрована підприємством податкова накладна на адресу контрагентів-покупців у березні 2021 року.

Крім того, згідно з отриманою податковою інформацією від 05.05.2020 №08 /10-36-56 по ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» () за листопад 2019 року - січень 2020 року встановлено наступне: «Відповідно до надісланого листа Національної поліції України Департаменту стратегічних розслідувань №792/55/02-2020 від 22.01.2020р. проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №00000056, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cm. 364 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що невстановлені слідством особи створили та придбали ряд СГД, що мають ознаки «фіктивності» з метою надання послуг підприємствам реального сектору економіки з неправомірного формування податкового кредиту з ПДВ, виведення безготівкових грошових коштів у тіньовий не контрольований державою обіг з подальшою легалізацією. ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» (код 42558649) одне з підприємств, які відносяться до даного переліку СГД».

Таким чином, у ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» вбачаються ознаки штучного формування податкового кредиту підприємствам реального сектору, а також складання, видачі завідомо неправдивих документів (податкових та актів приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт), внесення до офіційних документів (податкової звітності з податку на додану вартість) завідомо неправдивих відомостей, ймовірно з метою сприяння підприємствам реального сектору в мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків.

Перевіркою не підтверджено отримання ремонтно-будівельних робіт від ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» на загальну суму 11 984 868 грн., в т.ч. ПДВ 1 997 478 гривень.

4) ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» (), за договорами підряду від 17.10.2018 №50/18.

Так, з аналізу даних, щодо ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» вбачається, що на підприємстві працює 1 особа.

Ревізорами ГУ ДПС у м. Києві встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів, робіт/послуг ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» та відсутність фактів реального здійснення господарських операцій з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями.

Відповідно «Реєстру облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва» ІТС «Податковий блок» встановлено, що ОУ ГУ ДФС у м. Києві (Подільський район м. Києва) по ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» (код 42116072) зареєстровано облікову картку СФП від 10.05.2019 № 3798/26-15-21-30 та внесено наступну інформацію: ознака фіктивності: зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово- господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Таким чином, у ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» (код 42116072) вбачаються ознаки штучного формування податкового кредиту підприємствам реального сектору, а також складання, видачі завідомо неправдивих документів (податкових та видаткових накладних), внесення до офіційних документів (податкової звітності з податку на додану вартість) завідомо неправдивих відомостей, ймовірно з метою сприяння підприємствам реального сектору в мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків.

Перевіркою не підтверджено отримання товару від ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» на загальну суму 1 006 362 грн., в т.ч. ПДВ 167 727 гривень.

5) ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» (), за договором підряду від 03.03.2019 №79.

Так, з аналізу даних, щодо ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» вбачається, що на підприємстві працює 1 особа.

Ревізорами ГУ ДПС у м. Києві встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів, робіт/послуг ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» та відсутність фактів реального здійснення господарських операцій з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями.

Відповідно до даних «Реєстру облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва» ІТС «Податковий блок» встановлено, що 599 ГУ ДПС у Донецькій області по ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» (код 42373396) зареєстровано облікову картку СФП від 08.05.2020 № 831/05-97-03-14 та внесено наступну інформацію: ознака фіктивності: зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово- господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Таким чином, у ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» (код 42373396) вбачаються ознаки штучного формування податкового кредиту підприємствам реального сектору, а також складання, видачі завідомо неправдивих документів (податкових та актів приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт), внесення до офіційних документів (податкової звітності з податку на додану вартість) завідомо неправдивих відомостей, ймовірно з метою сприяння підприємствам реального сектору в мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків.

Перевіркою не підтверджено отримання товару від ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» на загальну суму 1 003 062 грн., в т.ч. ПДВ 167 177 гривень.

6) ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» (), на підставі видаткових накладних від 22.05.2019 №532, від 12.04.2019 №532, від 08.04.2019 №254, від 26.03.2019 №188, від 02.04.2019 №230.

Так, з аналізу даних, щодо ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» вбачається, що на підприємстві працює 3 особи.

Ревізорами ГУ ДПС у м. Києві встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів, робіт/послуг ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» та відсутність фактів реального здійснення господарських операцій з контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями.

Таким чином, у ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» (код 42583775) вбачаються ознаки штучного формування податкового кредиту підприємствам реального сектору, а також складання, видачі завідомо неправдивих документів (податкових та актів приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт), внесення до офіційних документів (податкової звітності з податку на додану вартість) завідомо неправдивих відомостей, ймовірно з метою сприяння підприємствам реального сектору в мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків.

Перевіркою не підтверджено отримання товару від ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» на загальну суму 105 252 грн., в т.ч. ПДВ 17 542 гривень.

У свою чергу позивачем на підтвердження спірних фінансово-господарських операцій надано копії договорів підряду з ТОВ «БК БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» (1), ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» (нова назва ТОВ «БУДЕЛЕКТРОГРУП») (), ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» (), з додатками та актами виконаних робіт, видаткових накладних ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» (), виписок по поточному рахунку позивача по розрахунках з замовниками.

Суд зазначає, що додані до матеріалів справи акти здачі-прийняття роботі (послуг) та звіт про використання обладнання не є беззаперечними доказами реальності укладених правочинів та, як наслідок, правомірності формування позивачем податкового кредиту. Натомість оцінка господарських операцій повинна даватись на підставі комплексного, всебічного аналізу фактичних обставин та матеріалів справи.

Відтак, враховуючи специфіку та особливості зазначених операцій, під час розгляду справи не надано тих відомостей і документів, які за звичайною діловою практикою супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності з первинними документами підтверджують їх фактичне (реальне) виконання, а відтак не доведено фактичного виконання спірних операцій контрагентами позивача.

При цьому, виходячи із загальних правил щодо обачності та обережності при виборі контрагента, позивач повинен був пересвідчитись, як зазвичай прийнято у діловій практиці, у наявності або відсутності у контрагентів можливостей для виконання спірних операцій, проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, наявність можливостей у виконавців не перевірялась.

З урахуванням наведеного у сукупності суд приходить до висновку, що за спірними операціями лише оформлялись окремі первинні документи без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованих податкових вигод, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій з контрагентами ТОВ «БК БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК» (1), ТОВ «АДВЕНС БІЛДІНГ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА «БУДДЕКОРСЕРВІС» (нова назва ТОВ «БУДЕЛЕКТРОГРУП») (), ТОВ «ТІГУАР КАПІТАЛ» (), ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС ЛІДЕРБУДІНВЕСТ» (), ТОВ «ТД УКР-СТАНДАРТ» ().

Дослідивши наявні у справі докази, виходячи з аналізу наведених норм законодавства, суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При цьому, в першу чергу потрібно, щоб такі документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Щоб кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій, адже за відсутності таких документів (ненадання їх до перевірки) неможливо перевірити реальність таких операцій, правильність обчислення та сплати сум податкових (грошових) зобов`язань.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит чи витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, позивач повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо наявності матеріальних та трудових ресурсів для проведення відповідного виду діяльності, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

За умовами вказаних договорів, позивачем не надано належних доказів, на підставі яких можна встановити технічну можливість виконання господарських операцій із урахуванням фактичних ресурсів виконавців (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції.

В той час, сукупність наданих суду фінансово-господарських документів не дає суду можливості встановити реальний характер виконання сторонами договорів підряду та надання послуг, а також взятих за ними на себе зобов`язань.

У взаємозв`язку з наведеним суд також враховує, що наявність оплати на користь контрагентів сама по собі не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку самостійною підставою для формування спірних сум вигод, оскільки, крім іншого, рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного, не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій та не відповідає статутній діяльності цих підприємств.

У зв`язку із наведеним суд вважає за необхідне також звернути увагу на правову позицію Верховного суду України, неодноразово викладену у своїх постановах, зокрема від 27 червня 2017 року у справі № 808/1062/14, від 14 березня 2017 року у справі № 826/757/13-а, Верховного Суду, зокрема у постанові від 06 лютого 2018 року №К/9901/5042/17, згідно якої господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

З урахуванням наведеного у сукупності суд приходить до висновку, що за спірними операціями лише оформлялись окремі первинні документи без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованих податкових вигод, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оскільки позивачем не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволенню.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають.

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Кріейт» до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 19.01.2022.

2. Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 02.12.2022.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер Кріейт» (03124, м.Київ, вул. Миколи Василенка, б. 7, ).

Відповідач: Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

Суддя В.І. Келеберда