Справа № 280/3218/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 листопада 2022 року Справа № 280/3218/22
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №280/3218/22 за позовною заявою ОСОБА_1 (далі - позивач) Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач 1), Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області (далі відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 21.11.2022 закрито провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Для вирішення питання про розподіл судових витрат за заявою позивача про стягнення судових витрат, судом призначено судове засіданні на 30.11.2022, про що повідомлено учасників справи.

У судовому засіданні 30.11.2022 позивач та його представник просили задовольнити заяву про стягнення судових витрат та стягнути з відповідача 1 на користь позивача судові витрати в сумі в сумі 5 492,40 грн, які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

У судовому засіданні 30.11.2022 представник відповідачів проти задоволення заяви заперечував, оскільки вважає, що заявлені витрати є необґрунтованими та безпідставними, не відповідають складності справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Провадження у даній справі закрито з підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України, отже наявні підстави для повернення позивачу сплаченого судового збору.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 07.07.2022.

Отже, сплачена позивачем сума судового збору підлягає поверненню позивачу в розмірі 992,40 грн.

При цьому, вимоги позивача про покладення судових витрат зі сплати судового збору на відповідача задоволенню не підлягають, адже Законом України «Про судовий збір» прямо встановлено порядок відшкодування особі сплаченого судового збору у випадку закриття провадження у справі шляхом повернення.

Отже, заява про стягнення судових витрат в частині судового збору підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи заяву в частині витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу внаслідок закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України (вказане питання у подібних правовідносинах вирішувалось Верховним Судом в постановах від 17.11.2022 у справі №440/5567/21, від 29.09.2022 у справі №826/23168/15, від 08.09.2022 у справі №8256/6378/17 тощо).

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьою статті 132 КАС України визначено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, крім іншого, має враховувати, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо (постанова Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №440/5567/21).

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Позивачем заявлено клопотання про стягнення на його користь з відповідача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- Угоду (договір) про надання правової допомоги адвоката №01/07/22 від 02.07.2022, який укладено між адвокатом Козловим Олександром Юрійовичем (Адвокат) та позивачем (Клієнт), за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу щодо захисту законних прав та інтересів Клієнта, у тому числі, в судових органах. За змістом пункту 1.2 Угоди (договору) Адвокату надано повноваження представляти інтереси Клієнта в судах, у тому числі за адміністративним позовом до УПП ДПП НПУ, ДПП НПУ про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зміни причин звільнення. Пунктом 4.1 Угоди (договору) визначено, що гонорар, що виплачується Клієнтом Адвокату становить 1 500 грн за одну годину надання правової допомоги адвоката;

- Акт виконаних робіт №2 від 12.10.2022, відповідно до якого адвокатом виконано такі роботи: - участь у судовому засіданні 26.09.2022, 1 година вартість 1500 грн; - складання заяви про відмову від позовних вимог в частині, 1 година вартість 1500 грн; - участь у судовому засіданні 17.10.2022, 1 година вартість (не визначена). Всього 4500 грн;

- Квитанція до прибуткового касового ордеру №02 від 12.10.2022, відповідно до якої адвокат Козлов О.Ю. прийняв від ОСОБА_1 4 500,00 грн, підстава: акт виконаних робіт від 12.10.2022.

Дослідивши надані суду докази понесених витрат зазначає таке.

У даній справі позивач подав позов, в якому просив про визнання протиправними та скасування наказів Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області № 163 від 11.03.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та № 602 о/с від 11.03.2022, про звільненні зі служби в поліції, а також заявляв похідні позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Підставою для закриття провадження у даній справі стало те, що спірні накази № 163 від 11.03.2022 та № 602 о/с від 11.03.2022 скасовані з власної ініціативи відповідачем 1 наказами від 12.05.2022 №281 та від 13.05.2022 №785 відповідно, при цьому позивача поновлено на посаді з 12.03.2022 та виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу відповідно до платіжного доручення від 27.06.2022 №6588.

Водночас, Угода (договір) про надання правової допомоги адвоката №01/07/22 від 02.07.2022 укладена між позивачем та Адвокатом лише 02.07.2022, тобто вже після того, як позивач був поновлений у правах з власної ініціативи відповідача 1.

Таким чином, позивачем не доведено, що понесені ним витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, у зв`язку з чим, підстави для відшкодування таких витрат відсутні.

Враховуючи наведене, заява про стягнення судових витрат в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 79, 132, 134, 139, 140, 143, 238, 241, 248, 252, 256, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та його представника адвоката Козлова Олександра Юрійовича про стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гриві гривень 40 коп.), сплачений відповідно до квитанції 0.0..1 від 07.07.2022, оригінал якої знаходиться в матеріалах адміністративної справи №280/3218/22.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02.12.2022.

Суддя М.О. Семененко