Справа № 640/20479/22
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 грудня 2022 року м. Київ № 640/20479/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Черникової А.О., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації (03165, м. Київ, вул. Любомира Гузара, 7, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач) до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації (відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Центру, яка полягала у незастосуванні розміру мінімальної пенсії за віком станом на момент надходження рішення до виконання; невиконанні вимог КАС України щодо негайного виконання рішення, яке стосується періодичних виплат; неусуненні порушення майнового права після мого звернення від 14.09.2022; неврахування чинної редакції закону та незастосування п`ятикратного розміру мінімальної пенсії за віком під час нарахування та проведення виплати щорічної разової допомоги до 05 травня за 2022 рік;

встановити компетенцію Центру (п. 5 ч. 1 ст. 5 КАС України) щодо збільшення розміру виплати до 05 травня по мірі збільшення розміру мінімальної пенсії за віком та похідну від цього компетенцію з нарахування належних мені виплат за 2021 та 2022 роки з урахуванням значення такого розміру на час повного (остаточного) проведення виплат;

зобов`язати Центр провести донарахування за 2021 рік виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до значення, актуального у час проведення повного розрахунку та здійснити уточнення розміру виплати відповідно до Рішення та розміру мінімальної пенсії за віком визначеного чинним законом;

відповідно до ч. 2 ст. 371 КАС України звернути до негайного виконання рішення про стягнення всієї суми боргу за присудженим платежем щодо належної суми виплати у 2021 році;

визнати бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та не виплати мені щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, передбаченому частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

зобов`язати Центр здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити мені щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2022 рік відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум;

розглянути справу у закритому судовому засіданні [зважаючи на належність позивача до військового формування розголошення його статусу в умовах воєнного стану створюватиме ризики, пов`язані із можливістю потрапляння цієї інформації до ворога], за правилами спрощеного позовного провадження та надіслати на мою адресу та на адресу відповідача належним чином засвідчену копію ухваленого судового рішення;

у разі прийняття рішення про присудження мені виплат звернути відповідне рішення до негайного виконання в межах всієї суми, як це передбачено ч. 2 ст. 371 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив у тому числі про те, що відповідачем порушено порядок виконання судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.07.2022 у справі № 640/4006/22 про неповність проведення виплати за 2021 рік.

При цьому, статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З огляду на ч.ч.2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За приписами статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо та його виконання не потребує ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, статтею 383 КАС України встановлено форму судового контролю за виконанням рішення, який здійснюється за заявою особи на користь якої ухвалено рішення. При цьому наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, унеможливлює здійснення захисту прав та інтересів стягувача у порядку позовного провадження, оскільки процесуальним законодавством не передбачено можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та Кодексом адміністративного судочинства України. Водночас, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, а тому вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не розглядаються.

Суд звертає увагу, що вище зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про зобов`язання вчинити певні дії, зокрема вчинення дій на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі в частині наступних вимог:

визнання протиправною бездіяльність Центру, яка полягала у незастосуванні розміру мінімальної пенсії за віком станом на момент надходження рішення до виконання; невиконанні вимог КАС України щодо негайного виконання рішення, яке стосується періодичних виплат;

встановлення компетенції Центру (п. 5 ч. 1 ст. 5 КАС України) щодо збільшення розміру виплати до 05 травня по мірі збільшення розміру мінімальної пенсії за віком та похідну від цього компетенцію з нарахування належних мені виплат за 2021 рік з урахуванням значення такого розміру на час повного (остаточного) проведення виплат;

зобов`язання Центр провести донарахування за 2021 рік виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до значення, актуального у час проведення повного розрахунку та здійснити уточнення розміру виплати відповідно до Рішення та розміру мінімальної пенсії за віком визначеного чинним законом;

відповідно до ч. 2 ст. 371 КАС України звернення до негайного виконання рішення про стягнення всієї суми боргу за присудженим платежем щодо належної суми виплати у 2021 році.

Згідно з частиною п`ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 160-162, 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в частині наступних вимог:

визнання протиправною бездіяльність Центру, яка полягала у незастосуванні розміру мінімальної пенсії за віком станом на момент надходження рішення до виконання; невиконанні вимог КАС України щодо негайного виконання рішення, яке стосується періодичних виплат;

встановлення компетенції Центру (п. 5 ч. 1 ст. 5 КАС України) щодо збільшення розміру виплати до 05 травня по мірі збільшення розміру мінімальної пенсії за віком та похідну від цього компетенцію з нарахування належних мені виплат за 2021 рік з урахуванням значення такого розміру на час повного (остаточного) проведення виплат;

зобов`язання Центр провести донарахування за 2021 рік виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до значення, актуального у час проведення повного розрахунку та здійснити уточнення розміру виплати відповідно до Рішення та розміру мінімальної пенсії за віком визначеного чинним законом;

відповідно до ч. 2 ст. 371 КАС України звернення до негайного виконання рішення про стягнення всієї суми боргу за присудженим платежем щодо належної суми виплати у 2021 році.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі та позовні матеріали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud2670/.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно до ст.170 КАС України в порядку, передбаченому ст.ст. 295, 297 КАС України.

Суддя А.О. Черникова