Справа № 140/6376/22
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6376/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції»; зобов`язання повторно розглянути заяву, щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ України з 30.09.1994 по 30.12.2014. Наказом № 234 о/с від 30.12.2014 позивача звільнено за п. 63 «б» (через хворобу) з посади інспектора ДПС ДАІ з 30.12.2014. Згідно свідоцтва про хворобу №556 від 23.12.2014 Військово-лікарською комісією УМВС України у Волинській області у позивача встановлено наявність захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зазначено про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час. Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 026436 від 23.02.2022 ОСОБА_1 встановлено 25% втрати професійної працездатності, захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС.

Позивач зазначає, що у серпні 2022 року звертався із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, пов`язаного з проходженням служби в ОВС. Проте, відповідач за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, повернуто у зв`язку не відповідністю вимогам законодавства, зокрема Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року № 850(Далі Порядок), оскільки грошова допомога призначається лише внаслідок порання працівника поліції. На думку позивача, така відмова відповідача є протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав із даною позовною заявою.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.20).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 02.11.2022 №12/6-1339 (а.с.24-27) представник відповідача МВС України Колшанов І.В.. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що листом ДФОП МВС України від 10.08.2022 № 22475/15-2022 матеріали повернуто, як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме встановлено, що підпунктом 3 пункту 3 Порядку визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків. При цьому, відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 23.02.2029 серія 12 ААА №026436, яка видана ОСОБА_2 , причиною встановлення 25% втрати професійної працездатності зазначено захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що суперечить вимогам Порядку. Отже, невідповідність надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливила прийняття рішення згідно з Порядком, тому матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги повернуто, як такі, що не відповідають вимогам.

14.11.2022 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, у яких позивач з доводами відзивів не погодилася з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.32-34).

Ухвалою суду від 15.11.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі 140/6376/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовлено (а.с.37-38).

Інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України цю справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 30.09.1994 по 30.12.2014 проходила службу в органах внутрішніх справ та відповідно до витягу з наказу начальника Управління МВС у Волинській області від 30.12.2014 №434 о/с ОСОБА_1 , звільнений зі служби за п.63 «б» (через хворобу) з посади інспектора ДПС взводу з обслуговування стаціонарного посту №1 роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС (а.с.17-18).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №556 від 23.12.2014 Військово-лікарською комісією УМВС України у Волинській області у позивача встановлено наявність захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зазначено про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час (а.с.15-16).

Згідно довідки МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 026436 від 23.02.2022 ОСОБА_1 встановлено 25% втрати професійної працездатності, захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС (а.с.13-14).

На звернення позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, листом від 22.08.2022 № 7/152 УМВС України у Волинській області повідомило позивача про те, що листом від 10.08.2022 №22475/15-2022 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повернув матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги мотивуючи невідповідністю надісланих матеріалів вимогам Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, що унеможливлює прийняття рішення за ними згідно з вказаним Порядком (а.с.11-12).

Вважаючи протиправною відмову відповідача ОСОБА_1 звернуся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до абзацу третього пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідності до частини 7 статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №565), у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Отже, статтею 23 Закону №565 передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника податкової міліції виникає, зокрема у разі часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, під час виконання ним службових обов`язків.

Закон №565 втратив чинність 07.11.2015, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580).

Відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580 (в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин), право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі та з підстав, визначених Законом №565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580.

За змістом статті 23 Закону №565 порядок та умови призначення і виплати особі одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою нею працездатності без встановлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах податкової міліції, визначає Кабінет Міністрів України.

У зв`язку з прийняттям Закону України від «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» від 13.02.2015 №208-VIII, Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 №850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі Порядок №850).

Вказана постанова набрала чинності 31.10.2015.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Отже, на час установлення позивачу ступеня втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, чинним є Порядок № 850, який регулюю спірні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, передбаченої статтею 23 Закону №565.

Відповідності до підпункту 2 пункту 2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565, здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

Позивач набув таке право у лютому 2022 року, тобто після 12.03.2015, а тому розмір допомоги має бути визначений у відповідності з нормами Порядку №850.

На переконання суду, відсутність у Порядку №850 вказівки на поширення його дії на працівників поліції, призначення допомоги яким здійснюється відповідно до статті 23 Закону №565, не є підставою для позбавлення їх права на отримання одноразової допомоги у розмірі, визначеному діючим на дату установленням ступеня втрати працездатності Порядком №850.

Таким чином, суд вважає, що позивач, як працівник органів міліції, має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності, під час виконання ним службових обов`язків, відповідно до статті 23 Закону №565 у розмірі, визначеному Порядком №850.

Натомість, листом від 10.08.2022 за №22475/15-2022 відповідач повідомив позивача про невідповідність надісланих матеріалів вимогам Порядку №850, чим фактично відмовив останньому у виплаті такої допомоги та порушив встановлені позивачу державою гарантії соціального захисту.

Отже, в даному випадку, відповідач всупереч вимогам частини 2 статті 19 Конституції України діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність щодо розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції» є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання повторно розглянути заяву, щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції» суд зазначає наступне.

З системного аналізу Порядку №850 можна дійти висновку про те, що чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження МВС України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги. Безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про призначення і виплату відповідної одноразової грошової допомоги прямо суперечить принципу правової визначеності (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 380/12913/21).

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 у справі №0940/2394/18 сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення, суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду. Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

При вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд також враховує, що відповідач МВС України повернув документи про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Крім того, суд враховує підхід до вирішення питання про дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень у подібних правовідносинах, який застосовано Верховним Судом у постанові від 22.09.2022 у справі №380/12913/21.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на встановлені обставини, суд погоджується із обраним позивачем способом захисту його порушених прав та позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають до задоволення у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання МВС України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції».

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, а доказів понесення інших витрат не надано, підстав для присудження судових витрат за частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, немає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції»

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із часткової втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Міністерства внутрішніх справ України (01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський