Справа № 380/15817/22
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову

02 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати положення наказу №53, виданого командиром Військової частини НОМЕР_1 , а саме: в частині зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з порушенням процедури мобілізації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в особі командира Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас, призваного під час мобілізації, шляхом видачі наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позивач 30.11.2022 подав до суду заяву про забезпечення позову (вх.№74958), в якій просить суд заборонити військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії, що полягають у видачі наказів щодо переміщення та/чи відрядження військовослужбовця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в інші частини на час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії.

Вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб позивач обґрунтовує тим, що станом на дату подання позову через стан здоров`я проходить військово-лікарську комісію. Після завершення ВЛК, у зв`язку із зверненням з позовом до суду позивач вважає, що є загроза переведення його до іншої частини або зміни його статусу з метою уникнення відповідальності через порушення, допущені командуванням на період мобілізації. Зазначає, що у разі переведення його до іншої частини, процес оскарження наказу про зарахування до списків та процес звільнення не матиме жодних правових наслідків, а у разі винесення рішення суду на його користь таке не буде можливо виконати.

З огляду на це позивач вважає, що єдиним способом захистити його право на справедливий судовий розгляд справи, а також в подальшому добитись виконання рішення суду, є вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді заборони видавати накази щодо переміщення або відрядження в інші частини чи структури.

Відповідно до положень ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

При вирішені заяви позивача про забезпечення позову, суд керувався таким.

У відповідності до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Так, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити чи існує хоча б одна з названих підстав і оцінити її.

Стаття 151 КАС України визначає види забезпечення позову, зокрема в силу вимог частини 1 коментованої статті Кодексу позов може бути забезпечено:

- зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Також, під час вирішення питання про забезпечення позову слід врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб.

Відтак, суд у кожному випадку повинен встановити чи є захід забезпечення позову, про який клопоче позивач, таким, що відповідає меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб чи учасників спірних правовідносин, права яких можуть бути порушені або обмежені повноваження чи компетенція щодо реалізації владної управлінської функції у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В позовній заяві та заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що він був зарахований у списки військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу №53. Проте, подані до суду матеріали не містять наказу №53. Також слід звернути увагу, що на час вирішення питання про забезпечення позову в суду відсутня можливість встановити зміст наказу №53, дату його прийняття та з`ясувати питання чи такий наказ стосується позивача.

Крім цього, в обґрунтування заяви позивачем також не подано доказів проходження військово-лікарської комісії.

Отже, заявник не надав до суду жодного доказу на підтвердження власних доводів забезпечення позову.

Крім того, суд не може із змісту заяви про забезпечення позову дійти обґрунтованого висновку про наявність очевидних ознак протиправності наказу №53.

Відтак твердження заявника, визначені у заяві як обґрунтування необхідності вжиття забезпечувальних заходів, сформульовані як можливість/ймовірність, яка ґрунтуються тільки на припущеннях.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, при цьому, наведені позивачами обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених статтею 150 частиною 2 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина 5 статті 154 КАС України).

З огляду на вказане суд вважає, що відсутні передбачені ч.2 ст.150 КАС України обставини для вжиття заходів забезпечення позову, а тому немає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Р.І. Кузан