Справа № 280/4115/20
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 280/4115/20

адміністративне провадження № К/990/33406/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року, додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №280/4115/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу та акту, стягнення грошового забезпечення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

визнати протиправним та скасувати абзац 3, п. 4, п. 6, п. 7, 7.1, 7.2, 7.3 - в частині стягнення грошового забезпечення з лейтенанта ОСОБА_1 83570,93 грн, п. 8, п. 9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2020 № 494 «Про результати службового розслідування»;

визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування, а саме: п. 5 в частині ОСОБА_1 , п. 6 в частині ОСОБА_1 , в тому числі пп. 3, 4, 7, на підставі якого винесено наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2020 № 494 «Про результати службового розслідування»;

стягнути з відповідача на його користь протиправно утримане у період з квітня 2020 року по 29 травня 2020 грошове забезпечення в рахунок відшкодування нанесених державі збитків в сумі 8655,49 грн.

стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15500 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано пункт 7.3 в частині стягнення з грошового забезпечення лейтенанта ОСОБА_1 збитків у розмірі 83570,93 грн та пункт 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2020 № 494 «Про результати службового розслідування».

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повернути позивачу грошове забезпечення, утримане в рахунок відшкодування нанесених державі збитків згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2020 №494.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року заяву представника позивача задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 280/4115/20 залишено без задоволення. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 280/4115/20 залишення без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі № 280/4115/20 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі № 280/4115/20 задоволено частково.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі № 280/4115/20 змінено в частині визначення розміру на професійну правову допомогу, що підлягає відшкодуванню.

Стягнуто на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Стягнуто за рахунок Військової частини НОМЕР_1 на позивача судові витрати на професійну правничу допомогу, надану у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3000 грн.

Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону слідує, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Перевіряючи доводи касаційної скарги, встановлено, що касаційна скарга не містить жодного посилання на пункти частини 4 статті 328 КАС України та їх належного обґрунтування.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року, додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №280/4115/20 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Соколов