Справа № 300/2231/22
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2022 р. справа № 300/2231/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду Українив Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.12.2021 № та від 20.12.2021 №0 про відмову у призначенні пенсії, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком періоди догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи та престарілими з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003 та періоди роботи в ОООЛ «КНГ-СЕРВІЗ» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіз» з 20.05.2013 по 31.12.2014 і призначити пенсію за віком з 06.12.2021.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 дана позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вказаної ухвали позивачем подано заяву про зміну предмету позову у даній справі, оскільки оскаржувані ним рішення винесені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, та виклав прохальну частину в наступній редакції: «Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.12.2021 №20 та Головного управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.12.2021 №0 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком періоди догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи та престарілими з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003 та періоди роботи в ОООЛ «КНГ-СЕРВІЗ» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіз» з 20.05.2013 по 31.12.2014 і призначити пенсію за віком з 06.12.2021».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) та залучено до участі у справі №300/2231/22 в якості співвідповідачів - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Житомирській області) та Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі, також - відповідач 3, ГУ ПФУ в Запорізькій області).

На адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 18.07.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву від 12.07.2022 №0900-0903-9/23674, в якому проти позову заперечив та вказав, що рішеннями про відмову в призначенні пенсіївід 10.12.2021 № та від 20.12.2021 №0 прав позивача не порушено та правомірно не враховано спірні періоди до страхового стажу. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заперечило щодо заявлених позовних вимог. Згідно відзиву представник відповідача зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховані періоди догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи та престарілими з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003, оскільки до 01.01.2004 час догляду встановлюється на підставі акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду, який складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних та інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних - документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю І групи та дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку), та періоди роботи в ОООЛ «КНГ-СЕРВІЗ» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіз» з 20.05.2013 по 31.12.2014 на території Російської Федерації, оскільки, зарахування цього періоду роботи до страхового стажу з 01.01.2004 здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків компетентними органами даної країни згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Таким чином, відповідач вважає, що оскаржуване рішення є правомірним. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідачем 3 подано (надіслано) 21.07.2022 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в електронній формі засобами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (підсистема «Електронний суд») з використанням електронного цифрового підпису відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вказує, що періоди роботи позивача в ОООЛ «КНГ-СЕРВІЗ» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіз» з 20.05.2013 по 31.12.2014 на території Російської Федерації не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , оскільки, зарахування цього періоду роботи до страхового стажу з 01.01.2004 здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків компетентними органами даної країни згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Таким чином, відповідач вважає, що оскаржуване рішення є правомірним. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертався 07.07.2021, 09.11.2021, 06.12.2021 та 16.12.2021 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

В зв`язку з впровадженням екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, вказані заяви розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатами розгляду яких прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 10.12.2021 № та від 20.12.2021 №0(а.с.8-9).

Згідно вказаних рішень, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного страхового стажу, оскільки за наданими документами відповідачем встановлено відсутність у позивача необхідного страхового стажу 28 років. В той же час не враховано періоди догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи та престарілими з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003, оскільки до 01.01.2004 час догляду встановлюється на підставі акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду, який складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних та інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних - документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю І групи та дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку), та періоди роботи в ОООЛ «КНГ-СЕРВІЗ» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіз» з 20.05.2013 по 31.12.2014, оскільки, зарахування цього періоду роботи до страхового стажу з 01.01.2004 здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків компетентними органами даної країни згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Не погоджуючись із діями відповідачів щодо відмови в призначенні пенсії за віком, з метою захисту свого права позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Щодо зарахування до страхового стажу для призначення пенсії за віком періоду догляду позивача за особами з інвалідністю І групи та перестарілими особами з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003, суд зазначає таке.

Відповідач 2 відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, вказав на те, що до страхового стажу не зараховано період догляду за особами з інвалідністю І групи та перестарілими особами з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003, згідно довідки від 31.03.2021 №276, виданої Управлінням соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації, так як відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду.

Згідно із вимогами пункту «ж» частини 1 статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до пункту «є» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений пунктом 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Відповідно до довідки Управлінням соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації від 31.03.2021 за №276, ОСОБА_1 здійснював догляд за особою з інвалідністю І групи ОСОБА_2 , 1908 року народження, у період з 01.07.1995 по 31.12.1996 та з 01.02.1997 по 31.12.1997 та за перестарілим ОСОБА_3 , 1917 року народження, у період з 01.01.1998 по 31.05.2004 (а.с.13).

Крім того, судом встановлено з зазначеної вище довідки, ОСОБА_1 призначено компенсаційну виплату по догляду за особою з інвалідністю І групи та за перестарілими особами.

Згідно зі статтею 11 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом 1 групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу ), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Зі змісту статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» випливає, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, та обставина, що позивач отримував компенсацію як особа, що здійснювала догляд за особою з інвалідністю І групи та перестарілим, що досяг 80-річного віку, свідчить про те, що він відноситься до категорії застрахованих осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, Відповідач 2 безпідставно не врахував до страхового стажу позивача період догляду за особами з інвалідністю І групи та перестарілими особами, що досягли 80-річного віку, з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003, зіславшись на відсутність акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду.

Суд зазначає, що докази, які містяться в матеріалах пенсійної справи позивача не містять відомостей щодо встановлення надання недостовірних відомостей по здійсненню період догляду за особами з інвалідністю І групи та перестарілими особами з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003 та отримання ним допомоги по такому догляду.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, відповідачі мають право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

В той же час, відповідачами не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної у довідці Управлінням соціального захисту населення Богородчанської районної державної адміністрації від 31.03.2021 за №276, натомість відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи.

Отже, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.12.2021 за № про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Окрім іншого судом встановлено, що відповідачем 3 не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи в ООО «КНГ-СЕРВІС» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіс» з 20.05.2013 по 31.12.2014, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували сплату страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації.

Статтею 1 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі, також - Закон №1058-IV) встановлено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Записами трудової книжки НОМЕР_1 від 16.05.2005 підтверджується, що позивач з 16.05.2005 прийнятий електромонтером по п`ятому розряду в прокатно-ремонтний цех електроустаткування ООО «КНГ-СЕРВІС» (запис №1), з 12.02.2007 переведений в тому ж цеху електромонтером по шостому розряду (запис №2). Надалі з 01.10.2008 ОСОБА_1 призначений на посаду електромеханіка з обслуговування електроустаткування бази виробничого забезпечення на якій останній працював до 01.04.2013 включно (записи №3-4). З 20.05.2013 позивача прийнято електромеханіком в прокатно-ремонтний цех електроустаткування вахтово-експедиційним методом роботи в ООО «ВишТрансБур-Сервіс», де працював до 19.03.2016 включно (записи №5-6) (а.с.14-15).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Також суд враховує численну та усталену практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17). Так, суд касаційної інстанції при розгляді аналогічних спорів неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

Враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду, суд вважає протиправною відмову відповідача зарахувати періоди роботи в ОООЛ «КНГ-СЕРВІС» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіс» з 20.05.2013 по 31.12.2014 до страхового стажу позивача, адже несплата страхувальником страхових внесків не може порушувати право позивача на соціальний захист.

Отже, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.12.2021 за №20 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 06.12.2021, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі, також - Порядок №22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

Згідно з оскаржуваними рішеннями до страхового стажу позивача не зараховано періоди догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи та престарілими з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003 та періоди роботи в ОООЛ «КНГ-СЕРВІС» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіс» з 20.05.2013 по 31.12.2014.

Так, у межах цих спірних правовідносин судом надана оцінка правомірності оскаржуваних рішень у частині незарахування до стажу позивача періоду його роботи оскаржуваних періодів.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивача про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.12.2021, за результатами розгляду яких було прийнято оскаржувані рішення про відмову у призначенні пенсії за віком з 06.12.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до правил статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов містить декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а також враховуючи, що до позовні вимоги немайнового характеру заявлені до трьох відповідачів, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача підлягають стягненню пропорційно з кожного із відповідачів судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією від 30.05.2022 №0.0..1 (а.с.1).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ - 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ - 20490012) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.12.2021 за № про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.12.2021 за №20 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) до його страхового стажу періоди догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи та престарілими з 01.07.1995 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2003 та періоди роботи в ОООЛ «КНГ-СЕРВІС» з 16.05.2005 по 01.04.2013 та ООО «Виштрансбур Сервіс» з 20.05.2013 по 31.12.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.12.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 165 (сто шістдесят п`ять) гривень 40 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ - 13559341) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 165 (сто шістдесят п`ять) гривень 40 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ - 20490012) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 165 (сто шістдесят п`ять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.