Справа № 200/4365/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Справа№200/4365/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - 1-й відповідач) та до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - 2-й відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 73 від 26.07.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 : періоду роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року; періоду навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року; періоду служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року; періоду навчання з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 : періодів роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року, з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року, з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року, з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року; періоду навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року; періоду служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року; періоду навчання з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зареєстровану за № 2257, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу: періоду роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року; періоду навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року; періоду служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року; періоду навчання з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року, та до пільгового стажу: періодів роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року, з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року, з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року, з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року; періоду навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року; періоду служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року; періоду навчання з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що 26.07.2022 року 2-м відповідачем було прийнято рішення № 73, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Як зазначається у позовній заяві, при розгляді заяви позивача від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняття рішення від 26.07.2022 року № 73 до страхового і пільгового стажу позивача не були зараховані такі періоди.

До страхового стажу:

- період навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року;

- період служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року;

- період навчання з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року;

- період роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

До пільгового стажу:

- період навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року;

- період служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року;

- період навчання з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року;

- період роботи з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року;

- період роботи з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року;

- період роботи з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року;

- період роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

Із зазначеним рішенням 2-го відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до його страхового та пільгового стажу роботи вказаних вище періодів.

Відповідачі позов не визнали, подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідачі, серед іншого, вказують на те, що оскаржуване рішення № 73 від 26.07.2022 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є законним та обґрунтованим.

У наданих до суду відзивах на позов відповідачі зазначають, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах його страховий стаж становив 26 років 1 місяць 20 днів, пільговий стаж - 4 роки 8 місяців 1 день.

До страхового та пільгового стажу позивача не було зараховано період його роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року, оскільки відповідно до довідки форми ОК-5 позивача за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків.

До пільгового стажу позивача не було зараховано періоди роботи 23.06.1997 року по 14.07.2000 року, з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року, з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок, які б підтвердили пільговий характер роботи, та наказів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Періоди навчання позивача з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року, з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року та період служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року, як вказується 1-м відповідачем, до страхового та пільгового стажу позивача зараховані.

Водночас, як зазначається 2-м відповідачем, ці періоди (періоди навчання та служби в армії) зараховані лише до страхового стажу позивача, жодних підстав для їх зарахування до пільгового стажу позивача законодавством не передбачено.

Отже, на переконання відповідачів, оскільки на дату звернення у позивача відсутній передбачений законодавством пільговий стаж, позивач не має права виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Серед іншого, у наданих суду відзивах на позов відповідачами також зазначається, що розгляд заяви позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняття відповідного рішення за наслідками її розгляду здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4365/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , місцезнаходження: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, буд. 10, є органами державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

19.07.2022 року позивачем, за допомогою вебпорталу електронних послуг, було подано заяву (разом з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

26.07.2022 року за наслідками розгляду поданої позивачем заяви 2-м відповідачем було прийнято рішення № 73, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Як видно з даного рішення, до страхового та пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків.

До пільгового стажу позивача згідно з цим рішенням не зараховано періоди роботи 23.06.1997 року по 14.07.2000 року, з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року, з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року у зв`язку з відсутністю довідок про пільговий характер роботи та наказів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відомостей щодо незарахування до страхового чи пільгового стажу позивача періодів його навчання та служби в армії з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року, з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року та з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року оскаржуване рішення не містить.

Про наведені обставини 1-й відповідач повідомив позивача листом від 05.08.2022 року № 12092-11008/А-15/8-0500/22, додавши до нього оскаржуване рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом приписів ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення № 73 від 26.07.2022 року, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV пільгового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Положеннями пп. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року - не менше 24 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст. 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час установлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 16.07.1992 року щодо спірних періодів наявні такі записи:

- № 1: 01.09.1989 року - 04.05.1990 року - навчання у СПТУ № 94 м. Димитрова;

- № 2: 15.05.1990 року - 27.05.1992 року - служба в армії;

- № 3: 01.06.1992 року - 10.07.1992 року - навчання у СПТУ № 80 м. Родинське;

- № 11: 23.06.1997 року - прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті видобувної ділянки;

- № 12: 01.12.1997 року - переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті 5 розряду видобувної ділянки;

- № 13: 14.07.2000 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України (власне бажання);

- № 16: 23.02.2009 року - прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті на ділянку конвеєрного транспорту;

- № 17: відмітка щодо реорганізації підприємства;

- № 18: 30.03.2012 року - звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- № 19: 19.04.2012 року - прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті;

- № 20: 10.09.2016 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

- № 23: 11.03.2019 року - прийнятий електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті;

- № 24: 11.06.2019 року - переведений електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті.

Записи про звільнення з останньої посади у трудовій книжці позивача відсутні.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи за вказані вище періоди, які не мають дефектів їх вчинення.

З наданого до справи розрахунку стажу позивача (форма РС-право) відносно спірних періодів (з урахуванням змісту позовних вимог) судом встановлено наступне:

- період навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року зараховано до страхового стажу позивача повністю, до пільгового стажу - не зараховано;

- період проходження служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року зараховано до страхового стажу позивача частково (зараховано з 15.05.1990 року по 26.05.1992 року), до пільгового стажу - не зараховано;

- період навчання з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року зараховано до страхового стажу позивача повністю, до пільгового стажу - частково (зараховано періоди з 09.06.1992 року по 25.06.1992 року, з 07.07.1992 року по 10.07.1992 року);

- період роботи з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року до пільгового стажу позивача не зараховано;

- період роботи з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року до пільгового стажу позивача не зараховано;

- період роботи з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року до пільгового стажу позивача не зараховано;

- період роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року до страхового та пільгового стажу позивача не зараховано.

Отже, до страхового стажу позивача зараховано періоди навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року, з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року та період проходження служби в армії з 15.05.1990 року по 26.05.1992 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині зарахування цих періодів до страхового стажу позивача задоволенню не підлягають.

До страхового стажу позивача залишилися незарахованими - один день проходження служби в армії - 27.05.1992 року та період роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

Періоди навчання позивача з 09.06.1992 року по 25.06.1992 року та з 07.07.1992 року по 10.07.1992 року зараховані до пільгового стажу позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача задоволенню не підлягають.

До пільгового стажу позивача залишилися незарахованими:

- період навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року;

- період служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року;

- період навчання з 01.06.1992 року по 08.06.1992 року;

- період навчання з 26.06.1992 року по 06.07.1992 року;

- період роботи з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року;

- період роботи з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року;

- період роботи з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року;

- період роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

Стосовно вказаних вище періодів, які не зараховані до страхового стажу позивача, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Як було встановлено судом, період проходження служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року майже повністю зараховано до страхового стажу позивача, крім одного дня, а саме - 27.05.1992 року, який є останнім днем служби позивача в армії.

Жодного обґрунтування незарахування 27.05.1992 року до страхового стажу позивача не наведено ані в оскаржуваному рішенні, ані у наданих до суду відзивах на позовну заяву.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Аналогічні положення щодо зарахування до страхового стажу періоду перебування на військовій службі містяться у ч. 1 ст. 8 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та у ст. 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

За даних обставин суд приходить до висновку про безпідставність незарахування до страхового стажу позивача під час розгляду його заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийняття відповідного рішення дня служби в армії 27.05.1992 року.

Судом установлено, що відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) за період роботи позивача на ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року страхові внески цим підприємством не сплачувались.

Обов`язок сплати страхових внесків за ч. 6 та ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV покладений на страхувальників (тобто підприємств-роботодавців), які є платниками таких внесків, отже, найманий працівник не є самостійним платником цих внесків.

За змістом приписів ст. 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе страхувальник (тобто підприємство-роботодавець), оскільки саме він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи (тобто працівника).

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання обов`язку стосовно належної сплати страхових внесків підприємством-страхувальником.

Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), періоду роботи, що підтверджений відповідними документами (трудовою книжкою та (або) уточнюючими довідками підприємства, установи, організації).

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі № 805/3362/17-а, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Як вже було вказано, записи у трудовій книжці позивача не містять відомостей щодо його звільнення з посади "електрослюсар підземний", на якій він працює з 11.03.2019 року (дата прийняття на роботу) на ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до страхового стажу позивача, при розгляді заяви від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнятті рішення від 26.07.2022 року № 73, безпідставно не було зараховано період роботи позивача з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

З приводу вказаних вище періодів, які не зараховані до пільгового стажу позивача, суд зазначає про таке.

Судом установлено, що наявні у трудовій книжці позивача відомості підтверджують, що у періоди з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року, з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року, з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року, з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року позивач працював на посадах, які віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому записи № № 11, 16, 19, 23 у трудовій книжці містять відомості про характер та умови праці позивача на посаді "електрослюсар підземний" у відповідні періоди (повний робочий день, під землею, у шахті), тобто підтверджують пільговий характер роботи.

З огляду на викладене, оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, надання позивачем уточнюючих довідок підприємств у даному випадку не вимагається.

Як уже зазначалося судом, згідно з положеннями п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з приписами п. 4.2. Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. При цьому відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, а також на пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення, тощо.

Водночас, атестація має проводитися у строки, що передбачені п. 4 Порядку № 442, проте відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається виключно на керівників підприємств, установи, організації.

Отже, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не може бути покладати відповідальність за непроведення чи несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відтак, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства або уповноваженим ним органом не може бути підставою для позбавлення громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо пенсійного забезпечення на пільгових умовах.

Контроль за додержанням правил проведення атестації робочих місць за умовами праці з боку підприємств, установ та організацій покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема, на органи Державної служби України з питань праці.

Правовий висновок аналогічного змісту наведено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а відносно осіб, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до пільгового стажу позивача під час розгляду заяви від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняття рішення від 26.07.2022 року № 73 безпідставно не було зараховано періоди роботи з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року, з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року, з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року та з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів навчання суд зазначає таке.

Приписами ст. 17 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 року № 103/98ВР (далі - Закон № 103/98ВР) передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Положеннями ст. 18 Закону № 103/98ВР до професійно-технічних навчальних закладів віднесено, зокрема, професійно-технічне училище.

Відповідно до ст. 12 Закону № 103/98ВР професійно-технічна освіта здійснюється у професійно-технічних навчальних закладах за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.

Таким чином, навчанням у професійно-технічному навчальному закладі є період з дня зарахування особи до такого закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 38 Закону № 103/98ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як було встановлено судом та підтверджується записами трудової книжки позивача, з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року та з 01.06.1992 року по 10.07.1992 року позивач навчався у СПТУ № 94 м. Димитрова та СПТУ № 80 м. Родинське (у проміжку між цими періодами, а саме - з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року, позивач проходив службу в армії).

Згідно з довідкою № 69 від 09.09.2021 року, яка була видана ДНЗ "Мирноградський професійний гірничий ліцей" (раніше - СПТУ № 94 м. Димитрова), 01.09.1989 року позивач був зарахований до даного закладу для навчання за професією "електрослюсар підземний, машиніст підземних установок" (підстава - поіменна книга учнів, запис № 110464).

Згідно з довідкоюи № 8 від 04.01.2022 року, що видана Родинським професійним ліцеєм (раніше - СПТУ № 80 м. Родинське), позивач навчався у цьому закладі у період з 01.06.1992 року (був зарахований для проходження переддипломної практики та складання випускного кваліфікаційного іспиту після демобілізації з рядів РА як такий, що навчався раніше в ПТУ № 94 м. Димитрова) по 10.07.1992 року за спеціальністю "електрослюсар підземний". На підставі випускного кваліфікаційного іспиту була присвоєна кваліфікація електрослюсаря підземного 4 розряду (диплом серії НОМЕР_4 ).

Згідно з відомостями, наявними у записі № 4 трудової книжки, 16.07.1992 року позивач був прийнятий на роботу електрослюсарем підземним 4 розряду.

Відтак, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування позивача на посаду за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Суд зазначає, що періоди навчання позивача згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) частково було зараховано до пільгового стажу позивача, зокрема, це стосується періодів з 09.06.1992 року по 25.06.1992 року та з 07.07.1992 року по 10.07.1992 року.

Підстав щодо незарахування до пільгового стажу позивача іншої частини періодів його навчання відповідачами не наведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до пільгового стажу позивача при розгляді заяви від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнятті рішення від 26.07.2022 року № 73 безпідставно не було зараховано періоди навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року, з 01.06.1992 року по 08.06.1992 року та з 26.06.1992 року по 06.07.1992 року.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження служби в армії суд зазначає наступне.

Як установлено судом, у період з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року позивач проходив строкову військову службу в армії.

Дані обставини підтверджені копією військового квитка позивача серії НОМЕР_5 та відомостями, наявними у записі № 2 трудової книжки позивача.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. При цьому час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як видно зі змісту зазначеної норми Закону № 2011-ХІІ, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Судом було встановлено, що на момент призову на строкову військову службу позивач навчався у професійно-технічному навчальному закладі за спеціальністю "електрослюсар підземний", яка передбачала право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, та після закінчення військової служби продовжив навчання за цією спеціальністю.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до пільгового стажу позивача при розгляді заяви від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийнятті рішення від 26.07.2022 року № 73 безпідставно не було зараховано період служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку про те, що 2-м відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19.07.2022 року і прийняття оскаржуваного рішення від 26.07.2022 року № 73 безпідставно не було зараховано наступні періоди.

До страхового стажу позивача:

- день служби в армії 27.05.1992 року;

- період роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

До пільгового стажу позивача:

- період навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року;

- період служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року;

- період навчання з 01.06.1992 року по 08.06.1992 року;

- період навчання з 26.06.1992 року по 06.07.1992 року;

- період роботи з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року;

- період роботи з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року;

- період роботи з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року;

- період роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення від 26.07.2022 року № 73 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно інших, заявлених позивачем, вимог та обраного позивачем способу захисту порушених прав суд зазначає про таке.

Як установлено судом з матеріалів позовної заяви та відзивів на позов, позивачем було подано заяву про призначення пенсії не до структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (як це передбачено абз. 1 п. 1.1 Порядку № 22-1), а через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (відповідно до абз. 2 п. 1.1 Порядку № 22-1).

Згідно з приписами абз. 13 п. 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Тобто, розгляд заяви позивача від 19.07.2022 року та прийняття відповідного рішення здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Отже, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

За даних обставин пред`явлення позовних вимог до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позбавлено фактичних та юридичних підстав, отже, у задоволенні позовних вимог відносно Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області слід відмовити.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії відповідачів стосовно незарахування до страхового та пільгового стажу позивача певних періодів.

Одночасно позивач у позовній заяві просить суд скасувати рішення 2-го відповідача, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

За наявності рішення про відмову в призначенні пенсії, як результату вчинення певних дій, визнання таких дій (тобто дій стосовно відмови у призначенні пенсії або дій стосовно незарахування до страхового чи пільгового стажу тих чи інших періодів) протиправними не є необхідним, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав.

У даному випадку необхідним, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним і скасування рішення 2-го відповідача про відмову в призначенні пенсії, як результату вчинення останнім відповідних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, застосувавши положення ч. 2 ст. 9 та ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 73 від 26.07.2022 року, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зареєстровану за № 2257, із зарахуванням до страхового стажу позивача дня служби в армії 27.05.1992 року і періоду роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року та до пільгового стажу позивача: періоду служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року; періодів навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року, з 01.06.1992 року по 08.06.1992 року, з 26.06.1992 року по 06.07.1992 року; періодів роботи з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року, з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року, з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року та з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог щодо Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та у задоволенні позовних вимог щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. (квитанція № 4164-8509-1826-5446 від 06.10.2022 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги, що були заявлені первісно позивачем, до 2-го відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, внаслідок чого на його користь за рахунок бюджетних асигнувань 2-го відповідача підлягають присудженню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись приписами Конституції України, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про професійно-технічну освіту", "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", положеннями постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 73 від 26.07.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, буд. 10) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 19.07.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зареєстровану за № 2257, із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 дня служби в армії 27.05.1992 року і періоду роботи з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року та до пільгового стажу ОСОБА_1 : періоду служби в армії з 15.05.1990 року по 27.05.1992 року; періодів навчання з 01.09.1989 року по 04.05.1990 року, з 01.06.1992 року по 08.06.1992 року, з 26.06.1992 року по 06.07.1992 року; періодів роботи з 23.06.1997 року по 14.07.2000 року, з 23.02.2009 року по 30.03.2012 року, з 19.04.2012 року по 10.09.2016 року, з 01.01.2021 року по 31.03.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, буд. 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Повне судове рішення складене 22 листопада 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч