Справа № 140/3957/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 140/3957/22 пров. № А/857/13242/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Гуляка В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року у справі №140/3957/22 (головуюча суддя Плахтій Н.Б., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просила: а) визнати протиправними дій щодо призначення пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки;

б) зобов`язати призначити та виплачувати пенсію по інвалідності з 1 березня 2022 року із заробітної плати за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки відповідно до частини 1 та 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахуванням до додаткового стажу періоду перебування на інвалідності з 01.01.2011 по 05.10.2019.

Рішенням від 05 серпня 2022 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 додатково період інвалідності з 01.01.2011 по 31.01.2011 включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що відмовивши в перерахунку пенсії без врахування заробітної плати до липня 2000 року, суд врахував лише позицію відповідача, що зазначений перерахунок проводити недоцільно.

Вважає, що рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу є необґрунтованим, оскільки з такого неможливо встановити доцільності чи недоцільності проведення такого перерахунку.

Зазначає, що на підставі норм Закону-1058 має право на врахування для обчислення пенсії заробітної плати за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року і лише за бажанням пенсіонера для обчислення пенсії може враховуватися заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року. З наведених норм слідує, що законодавець закріпив право вибору періоду саме за пенсіонером, а не Пенсійним Фондом.

Відтак, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у проведенні перерахунку пенсії без врахування заробітної плати до 1 липня 2000 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказану позовну вимогу задовольнити.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.04.2005 призначено пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю 3 групи, а з 16.01.2008 переведено на пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю 2 групи відповідно до Закону №1058-IV.

З 01.01.2011 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про державну службу».

01.03.2022 відповідач, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», провів перерахунок пенсії позивача, відповідно до якого ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності згідно з Законом №1058-IV (а.с.14).

Про проведення вказаного перерахунку відповідач повідомив позивача листом від 25.03.2022 №0300-0305-8/10891 (а.с.34).

13.05.2022 позивач звернулася із заявою ГУ ПФУ у Волинській області, в якій просила провести перерахунок пенсії без врахування заробітної плати до липня 2000 року (а.с.38).

ГУ ПФУ у Волинській області рішенням від 18.05.2022 №00 відмовило у перерахунку пенсії у зв`язку з недоцільністю (а.с.37).

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу позивача додатково період інвалідності з 01.01.2011 по 31.01.2011 включно. Відмова суду в задоволенні вимоги про перерахунок пенсії із заробітної плати за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року обґрунтована тим, що відповідач визнав перерахунок на таких умовах недоцільним.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд переглядає справу в частині відмови у задоволенні вимоги про перерахунок пенсії без врахування заробітної плати до липня 2000 року та зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулюється порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Так, відповідно до ч.1 ст.40 Закону 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, відповідно до наведених вище положень саме за бажанням пенсіонера для обчислення пенсії враховується заробітна плата до 30 червня 2000 року.

З матеріалів справи колегія суддів встановила, що з 01.03.2022 відповідно до даних пенсійної справи в автоматизованому режимі відповідач перевів позивача на пенсію по інвалідності згідно з Законом №1058-УІ. При цьому, проведення перерахунку пенсії було здійснено із врахуванням заробітної плати до 1 липня 2000 року, що не заперечувалося відповідачем.

13.05.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою, в якій просила провести перерахунок пенсії без врахування заробітної плати до липня 2000 року.

18.05.2022 відповідач прийняв рішення №0, в якому зазначив, що непрацюючі особи з інвалідністю ІІ групи мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком за наявності відповідного страхового стажу. При виконанні перерахунку зміна розрахунку заявниці ОСОБА_1 зменшується розмір пенсії. Отже, даний перерахунок зміна виду розрахунку недоцільний.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що у поданій заяві про перерахунок пенсії позивач просила провести такий без врахування заробітної плати до липня 2000 року, і вказана заява не містила посилання на перехід на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з апелянтом, що пенсійний орган не розглянув її заяву про перерахунок пенсії від 13.05.2022 по суті, що спричинило звернення останньої до суду.

Відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі Порядок №22-1), заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (4.3. Порядку №22-1).

Оскільки відповідач не прийняв рішення по суті поданої позивачем заяви про перерахунок пенсії, а саме - щодо проведення перерахунку пенсії без врахування заробітної плати до 1 липня 2000 року, колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце протиправна бездіяльність пенсійного органу, що є підставою для зобов`язання останнього повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2022 про перерахунок пенсії.

При цьому, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.2 ст. 9 КАС України та вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, оскільки заява ОСОБА_1 залишилася нерозглянутою, що позбавляє суд можливості оцінити дії відповідача з точки зору їх протиправності чи правомірності, та зобов`язати здійснити перерахунок пенсії позивача на умовах, які вона просила в поданій заяві про перерахунок, та позовній заяві.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в частині вказаної позовної вимоги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов в частині позовних вимог, дійшов помилкових висновків, а тому за таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення, яким такі вимоги задовольнити.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року у справі №140/3957/22 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з 1 березня 2022 року із заробітної плати за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року та ухвалити в цій частині постанову.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 13.05.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 13.05.2022 без врахування заробітної плати до 1 липня 2000 року та прийняти рішення.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
В. В. Гуляк
Повне судове рішення складено 30.11.2022.