Справа № 362/4199/22
Суддя: Попович О. В.
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа362/4199/22
Провадження 2-а/362/60/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2022 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суть спору. Процедура

Громадянка РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач), через представника адвоката Цибульського В.В. звернулась до суду із позовом до Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області (надалі також Орган ДМС, відповідач) з вимогами:

1) скасувати постанову від 30 вересня 2022 року серії ПН МКО № 101821 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесену начальником Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області Романовою М.К. за частиною першою статті 203 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 5100,00 гривень;

2) провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 203 КУпАП закрити.

Позов обґрунтований відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною першою статті 203 КУпАП. Зокрема, за змістом позову, в липні 2021 року ОСОБА_1 отримала посвідку на тимчасове проживання в України з терпіном дії до 02 липня 2022 року та, починаючи з травня 2022 року почала звертатись до Органу ДМС із заявою про видачу нової посвідки на тимчасове проживання в України. Однак, спочатку їй повідомляли про те, що прийом не ведеться, а потім вказали, що вона належить до громадянства країни-агресора і до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних із державою-агресором, ДМС України тимчасово припинено прийом заяв від громадян РФ. Позивач вважає, що ОСОБА_1 вчинила всі можливі дії, необхідні для оформлення нової посвідки на тимчасове проживання в України, однак не змогла оформити таку з незалежних від неї причин.

Суд ухвалою від 21 жовтня 2022 року відкрив провадження у справі й ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні, покликаючись на правомірність оскаржуваної постанови Органу ДМС. Зокрема, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 порушила правила перебування іноземців в України, а саме проживала без документів на право проживання в Україні, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не набула, що й стало передумовою складення щодо неї відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та подальшого притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП.

Ухвалою від 07 листопада 2022 року суд зобов`язав відповідача надати відомості про те, чи зверталась ОСОБА_1 . Органу ДМС чи до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області за період з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року із заявою (заявами) щодо продовження строку дії (обміну) посвідки на тимчасове проживання в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322; якщо так повідомити про результат розгляду відповідного звернення (звернень) із наданням засвідчених копій відповідного рішення (рішень).

Відповідно до листа Органу ДМС від 11 листопада 2022 року № 15291 ОСОБА_1 у період з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року із заявою щодо продовження строку дії (обміну) посвідки на тимчасове проживання не зверталась.

Встановлені судом фактичні обставини справи

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Богородицьк Тульської області РФ та є громадянкою РФ.

16 квітня 2021 року укладено шлюб між позивачем і ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Новоросійськ Краснодарського краю РФ та є громадянином України (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

22 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до відділу централізованого оформлення документів № 2 Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні.

02 липня 2021 року Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про документування посвідкою на тимчасове проживання в Україні громадянки РФ ОСОБА_1

23 липня 2021 року ОСОБА_1 отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 із терміном дії до 02 липня 2022 року.

08 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до ДМС України із листом, у якому просила надати роз`яснення щодо продовження їй посвідки на тимчасове проживання в України, пославшись на те, що ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області їй повідомлено про неможливість продовження посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Листом від 23 червня 2022 року ДМС України у відповідь на зазначений лист повідомила ОСОБА_1 про те, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних із державою-агресором, ДМС тимчасово припинено прийом заяв від громадян РФ, зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання.

При цьому, як зазначено вище, у період з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року із заявою щодо продовження строку дії (обміну) посвідки на тимчасове проживання не зверталась.

30 вересня 2022 року Органом ДМС складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКО № 001820, в якому констатовано, що 30 вересня 2022 року о 09:50 за адресою: АДРЕСА_1 , була виявлена громадянка РФ ОСОБА_1 , яка порушила правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. Правова кваліфікація частина перша статті 203 КУпАП. За змістом даного протоколу позивачу роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. Зауваження, прохання щодо необхідності перекладача чи захисника відсутні.

Цього ж дня, а саме 30 вересня 2022 року, за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області Романовою М.К. винесено постанову серії ПН МКО № 001821, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення в розмірі 5100,00 гривень. У цій постанові констатовано порушення статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та зазначено, що 30 вересня 2022 року о 09:50 за адресою: АДРЕСА_1 , була виявлена громадянка РФ ОСОБА_1 , яка порушила правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні.

Незгода позивача з цією постановою зумовила звернення до суду з цим позовом.

Нормативно правове регулювання і мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозицією частини першої статті 203 КУпАП встановлена відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті. Санкція за порушення даних вимог штраф від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У Конституції України та Законі України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вказано, що здійснення іноземцями своїх прав і свобод не повинно завдавати шкоди національним інтересам України, правам, свободам і законним інтересам її громадян та інших осіб, які проживають в Україні.

Іноземці зобов`язані поважати та додержуватися Конституції і законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає статус іноземців, які іммігрують в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на певний строк, та іноземців, які тимчасово перебувають в Україні.

Статтею 4 цього Закону чітко визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до пункту 19 цього Порядку документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні наказом ДМС від 24 лютого 2022 року № 43 «Про зупинення роботи органів ДМС, підприємств та установ, що входять до сфери управління ДМС» оголошено простій працівників ДМС та її територіальних підрозділів підприємств, установ, які входять до сфери управління ДМС.

З повідомлення з Урядового порталу в мережі Інтернет від 19 травня 2022 року вбачається, що з 15 березня 2022 року органи та підрозділи ДМС, які знаходяться в безпечних районах, де не ведуться активні бойові дії, відновлюють роботу з прийому та надання адміністративних послуг. Серед переліку відділів вказано і ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Як уже зазначено, у період з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року із заявою щодо продовження строку дії (обміну) посвідки на тимчасове проживання не зверталась.

Відомості про звернення позивача з питанням про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а також з питання отримання дозволу на імміграцію в Україну до відповідних органів ДМС в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд констатує, що позивач станом на 30 вересня 2022 року перебувала на території України без дозвільних документів, на час винесення оскаржуваної постанови статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не мала.

Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази крізь призму аргументів позивача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови, адже в матеріалах справи відсутні докази дотримання позивачем Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання. При цьому оскаржувана постанова прийнята відповідачем як уповноваженим органом із дотриманням вимог КУпАП, за наявності встановленого факту порушення позивачем Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а накладене стягнення відповідає передбаченій частиною першою статті 203 зазначеного Кодексу санкції.

Відтак, позовні вимоги належить залишити без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У силу статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 139, 244-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

1. Залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 .

2. Залишити без змін винесену начальником Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області Романовою Марією Костянтинівною постанову від 30 вересня 2022 року серії ПН МКО № 101821 про накладення адміністративного стягнення на громадянку РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 5100,00 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя О.В. Попович