Справа № 160/13907/22
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Обставини справи: 08.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛК ГРУП" до Дніпропетровської митниці , в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2022/000009/2 від 09.02.2022 року Дніпровської митниці, якою відмовлено в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЛК ГРУП" до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням їх митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішення, з яким звернувся позивач з оскарженням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін , за наявними у справі матеріалами.
03.11.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідач не спростував, а ні тверджень, а ні аргументів позивача викладені у позовній заяві. Позивачем зазначено, що вартість логістики товару вже включена до загальної вартості товару та, відповідно, задекларована позивачем у митній декларації в загальному порядку. Пункт про вимогу завірення печатками та підписами уповноваженої особи продавця товару, тобто експортера з Республіки Корея є таким, що містить вимоги до документів, не передбачені діючим законодавством України, чи країни-експортера, а саме Республіки Корея. Позивач вказує, що аргументація своєї позиції відповідачем з посиланням на невідповідність банківських документів, є такою, що ґрунтується на хибних оцінках поданих документів та свідомо перекручених оцінках фактичних даних. За позицією позивача, розбіжності у зовнішньоекономічному контракті у розділі «Юридичні адреси сторін» не мають значення для питання обчислення вартості товару.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Основним видом діяльності є 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.
01.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЛК ГРУП" (покупець) та компанією «YK International Corp», Республіка Корея, укладено зовнішньоекономічний контракт №1/YK-I-PLC/21, відповідно до умов якого покупець купує, а продавець продає автомобілі, іменовані надалі «товар», відповідно до додатків до даного контракту. Загальна кількість товару, яка буде поставлена згідно з цим контрактом складає 40 автомобілів.
Відповідно до п.2.1 контракту загальна вартість цього контракту складає 200000 дол.США
Пунктом 4.1 контракту визначено, що якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в такий спосіб покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту.
Згідно з п. 4.4 контракту підтвердження оплати є копія платіжного доручення, вислана покупцем продавцю факсом з печаткою банку покупця.
Розділом 8 контракту передбачено, що продавець зобов`язаний надати покупцю наступні документи: свідоцтво про скасування реєстрації транспортного засобу, рахунок, копію експортної декларації, акт виконаних робіт і наданих послуг протягом 10 днів з дати сплати грошових коштів згідно додатків до даного контракту.
На виконання умов контракту, сторонами контракту складені додатки №21 від 01.10.2021 року, №21/01 від 01.10.2021 року, №21/02 від 01.10.2021 року на поставки автомобілей з визначеними умовами поставки CFR Чорноморськ, України у відповідності з Інкотермс 2010.
01.02.2022 року ТОВ «ПЛК ГРУП» було подано митну декларація №UA110140/2022/000903 з метою розмитнення транспортних засобів.
До декларації №UA110140/2022/000903 від 01.02.2022 року позивачем подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) № СW-2110209 від 01.10.2021 року; рахунок-фактура (інвойс) № CW-2110210 від 01.10.2021 року; рахунок-фактура (інвойс) № СW-2110211 від 01.10.2021 року; коносамент №CIGSMACR2111DH25 від 22.11.2021 року; декларація про походження товару №CW-2110209 від 01.10.2021 року; декларація про походження товару №CW-2110211 від 01.10.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 20.10.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.09.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 23.10.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 27.10.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 08.10.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 14.10.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 від 21.09.2021 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_8 від 01.11.2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 1/YK-I-PLC/21 від 01.03.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору №21 від 01.10.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору №21/01 від 01.10.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору № 21/02 від 01.10.2021 року; договір про надання послуг митного брокера №0401-1/22 від 04.01.2022 року; інші некласифіковані документи №11.01.2022-90 від 11.01.2022 року, №11.01.2022-91 від 11.01.2022 року, №11.01.2022-92 від 11.01.2022 року, №11.01.2022-93 від 11.01.2022 року, №11.01.2022-94 від 11.01.2022 року, №11.01.2022-95 від 11.01.2022 року, №11.01.2022-96 від 11.01.2022 року, №11.01.2022-97 від 11.01.2022 року, розшифровка VIN KMHE341DBHA344 від 31.01.2022 року, розшифровка VIN KMHE341DBKA526 від 31.01.2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_9 від 31.01.2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_10 від 31.01.2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_11 від 31.01.2022 року, розшифровка VIN НОМЕР_12 від 31.01.2022 року, характеристики двигуна від 31.01.2022 року.
За результатами поданих позивачем документів, прийнято рішення №UA110000/2022/000009/2 від 09.02.2022 року про коригування митної вартості товару та винесено картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110140/2022/000049.
В графі «причини відмови у митному оформленні (випуску) товарів» оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару №UA110000/2022/000009/2 від 09.02.2022 року вказано зокрема наступне.
В пункті 2.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 №1/YK-I-PLC/21 зазначено, що ціна і кількість кожної партії товару, а також вартість послуг з логістики вказується в додатках до контракту. При цьому, в наданих до митного оформлення додатках до зовнішньоекономічного контракту не зазначена інформація щодо вартості послуг з логістики товару. Надані декларантом до митного оформлення транспортних засобів інвойси не завірені продавцем: відсутні печатки, підписи уповноваженої особи продавця.
Згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 №1/YK-I-PLC/21, якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту. До митного оформлення товарів за ЕМД від 01.02.2022 №UA110140/2022/000903 надано наступні додатки до зовнішньоекономічного контракту: №21 від 01.10.2021 року, №21/01 від 01.10.2021 року, №21/02 від 01.10.2021 року. Згідно зазначений додатків умови оплати за товар, визначені зовнішньоекономічним контрактом не змінюються. Враховуючи дати наданих додатків, на момент декларування товарів 01.02.2022, покупцем має бути здійснено оплату 100% вартості задекларованих транспортних засобів. Однак, декларантом до митного оформлення не надано банківські платіжне документи, що стосуються оцінюваних транспортних засобів.
Незгода позивача зі вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів стала підставою для звернення до суду з цим позовом про їх скасування.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (стаття 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митним кодексом України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до положень частини 2 статті 58 Митного кодексу України (у відповідній редакції) метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов`язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.
Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, на виконання вимог, відповідно до пункту першого частини 4 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом першим частини 3 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до частини першої та другої 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно приписів 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що подані документи містять розбіжності.
Стаття 57 Митного кодексу України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною другою статті 58 Митного кодексу України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).
Відповідно до положень статті 60 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товарів скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Судом встановлено, що в пункті 2.2 наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 року №1/YK-I-PLC/21 зазначено, що ціна і кількість кожної партії товару, а також вартість послуг з логістики вказується в додатках до контракту.
У наданих до митного оформлення додатках до зовнішньоекономічного контракту інформація щодо вартості послуг з логістики товару не зазначена.
Згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2021 року №1/YK-I-PLC/21, якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в наступний спосіб покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту.
Декларантом до митного оформлення товарів за ЕМД від 01.02.2022 року №UA110140/2022/000903 надано наступні додатки до зовнішньоекономічного контракту: від 01.10.2021 року №21, від 01.10.2021 року №21/01, від 01.10.2021 року №21/02.
Згідно зазначених додатків умови оплати за товар, визначені зовнішньоекономічним контрактом, не змінюються.
Враховуючи дати наданих додатків, на момент декларування товарів (01.02.2022), покупцем має бути здійснено оплату 100% вартості задекларованих транспортних засобів.
Декларантом надано до митного оформлення платіжні доручення в іноземній валюті на загальну суму 123741,00 дол. США.
Отже, судом з поданих позивачем документів встановлено декларування меншої вартості товару, аніж та, яку позивачем сплачено за поставлені товари відповідно до платіжних доручень в іноземній валюті.
Позивач у відповіді на відзив зазначає, що вартість логістики товару включена до загальної вартості товару та задекларована позивачем у митній декларації.
Однак, вказані пояснення суперечать умовам поставки та жодним чином не спростовують позиції митниці про декларування меншої вартості товару, аніж сплаченої за платіжними дорученнями.
Перевезення товару здійснювалось морем на умовах поставки CFR. Суд зазначає, що в даному випадку Товариство не повинно додатково нести витрати на транспортування вантажу до порту.
Таким чином, вартість перевезення включається до вартості товару, що поставляється на умова CFR. Оскільки поставка товару на умовах CFR передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.
Фактурна вартість товару ціна товару, що переміщується через митний кордон України, та зазначена в рахунку-фактурі (фактурі-проформі, касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів).
Таким чином, судом встановлено, що від сторін зовнішньоекономічного контракту дійсно не вимагається відокремлення суми логістики від вартості товару за умовами поставки CFR, однак, в такому випадку сума сплаченої вартості за поставлений товар має відповідати задекларованій сумі поставки.
Позивачем підтверджено, що послуги з логістики та поставки вантажу включені до вартості товару, однак не надано жодних обґрунтованих пояснень стосовно сплати більшої суми вартості товару, аніж задекларовано.
Відповідні сумніви щодо вартості задекларованого товару були наявні й у митного органу, які позивач не спростовував ані поданими документами до митниці, ані поданими документами та поясненнями до суду.
Твердження позивача про те, що оплата товару проводилась декількома транзакціями, не спростовує факту декларування меншої суми, аніж та, яка визначена в платіжних дорученнях.
В графі 70 «Деталі платежу» платіжного доручення в іноземній валюті №281021/1448652 від 28.10.2021 року на суму 23 500 доларів США зазначено реквізити контракту від 01.03.2021 року №1/YK-I-PLC/21 та додатку від 01.10.2021 року № 21. Однак, згідно наданого до митного оформлення товарів додатку від 01.10.2021 року №21, вартість товарів 29 600,00 дол. США.
В графі 70 «Деталі платежу» платіжного доручення в іноземній валюті №020222/1559576 від 02.02.2022 року на суму 40 531 доларів США зазначено реквізити контракту від 01.03.2021 року №1/YK-I-PLC/21 та додатку від 01.10.2021 року № 21/02. Однак, згідно наданого до митного оформлення товарів додатку від 01.10.2021 року № 21/02, вартість товарів 49 000,00 дол. США.
Відповідно до пункту 2.2 розділу 2 «Порядок оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах» Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (далі Постанова Правління НБУ №216), платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металах.
Суд звертає увагу, що ані контрактом, ані додатками від 01.10.2021 року не передбачено часткову оплату за товар, визначений в кожному окремому додатку.
Більше того, судом встановлено, що пунктом 4.1 контракту визначено, що якщо додатками не обумовлено інакше, платежі по даному контракту здійснюються в такий спосіб: покупець здійснює оплату продавцю протягом 90 днів з дати підписання додатка до даного контракту.
Згідно з п. 4.4 контракту підтвердження оплати є копія платіжного доручення, вислана покупцем продавцю факсом з печаткою банку покупця.
Додатками не обумовлено інші умови оплати товару, аніж визначені у зовнішньоекономічному контракті.
Враховуючи вищезазначене, у митного органу наявні обґрунтовані сумніви, що надані декларантом до митного оформлення транспортних засобів платіжні доручення в іноземній валюті №281021/1448652 від 28.10.2021 року, №020222/1559576 від 02.02.2022 року стосуються оцінюваних товарів. Надані банківські платіжні документи не містять достатніх реквізитів, необхідних для ідентифікації ввезених товарів.
Враховуючи вище викладене, згідно з частиною 3 статті 53 МК України, суд погоджується з позицією митниці, що надані до митного оформлення товарів документи, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а також ставить під сумнів, що митна вартість задекларованих транспортних засобів базується на ціні, що була фактично сплачена за товари.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (стаття 58 МК України).
Керуючись положеннями частини 6 статті 54 МК України, митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав зважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості, відсутності у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Враховуючи результати здійсненого аналізу документів митного оформлення відповідно до частини 9 статті 55 МК України, відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, судом підтверджені висновки Дніпровської митниці, викладені в рішенні №UA110000/2022/000009/2 від 09.02.2022 року про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110000/2022/000009/2 від 09.02.2022 року прийнято у відповідності до вимог ст.2 КАС України, є обґрунтованим та правомірним .
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене вище, з урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Судові витрати за подачу позову до суду розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко