Справа № 280/5716/22
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 грудня 2022 року Справа № 280/5716/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29)

про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач або ГУНП в Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 23.05.2022 № 554 о/с про звільнення майора поліції ОСОБА_1 старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;

поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з 23.05.2022;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

відповідно до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду в частині поновлення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Вважає, що службове розслідування, за результатами якого прийнято спірний наказ про його звільнення зі служби, проведено із порушенням вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893. Так, відповідачем при проведенні службового розслідування не врахована поведінка позивача, його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, а рішення про звільнення позивача зі служби прийнято без з`ясування усіх обставин. Крім того, позивачу не було відомо про проведення службового розслідування та будь-яких пояснень в ході його проведення він не надавав. Зауважує, що жодного дисциплінарного проступку він не скоював, а навпаки, перебуваючи на тимчасово окупованій території вжив усіх заходів для збереження майна ГУНП, ризикуючи своїм життям, та жодним чином не співпрацював з окупаційною владою. При цьому, за першої можливості покинув окуповану територію та прибув в розпорядження відповідача, пройшовши необхідні перевірки. Посилається також на те, що він залишився без основних документів (паспорта, водійського посвідчення), які в нього вилучили окупанти, і без паспорту він не мав можливості своєчасно виїхати до м. Запоріжжя. На підставі викладеного вказує, що спірний наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню. При цьому, скасування даного наказу є підставою для поновлення позивача на службі в поліції на посаді, яку він обіймав перед звільненням. Крім того вказує, що має право на стягнення з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З урахуванням вищевикладеного просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03.10.2022 відкрито провадження у справі №280/5716/22; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 21.10.2022 №40072) посилається на те, що ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Зазначає, що 18.04.2022 до керівництва ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції Бідила А.М., складений на виконання п. 6 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», у якому зазначено, що станом на 16.04.2022, у порушення вимог пунктів 3 та 5 вказаного наказу, до м. Запоріжжя з території Мелітопольського району Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами Російської Федерації, для несення служби не прибули та на облік у ГУНП в Запорізькій області не стали поліцейські, у тому числі старший інспектор черговий чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області майор поліції Кононенко Ю.О. При цьому, як вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282, так і зміст телеграми ГУНП в Запорізькій області від 26.03.2022 №102/01/13-2-22 «Про порядок прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, а також членів їх сімей до ГУНП в Запорізькій області» доведено до відома позивача за допомогою мобільних застосунків. Матеріалами службового розслідування підтверджується, що відомості, викладені у рапорті начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції Бідила А.М., знайшли своє підтвердження. Також, відповідач вказував на те, що під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією взято до уваги, що станом на 17.05.2022 з захопленої окупаційними військами території Запорізької області до м. Запоріжжя прибуло та стало на облік 774 поліцейських, у тому числі 17 поліцейських, які проходять службу у ВП №1 (смт Веселе) Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області. Своїми діями позивач порушив вимоги ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, передбаченої ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. З урахуванням викладеного просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Крім того, відповідачем до відзиву додано клопотання про перехід до розгдяжу справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Стосовно розгляду справи за правилами загального позовного провадження слід зазначити про таке.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 2 ст. 12 КАС України).

Частиною 2 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Як зазначено у ч. 7 ст. 262 КАС України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд зазначає, що дана справа є справою незначної складності і характер спірних правовідносин та предмет доказування в ній не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Крім того, заявлене клопотання не містить будь-якої інформації стосовно предмету спору, яка може бути надана сторонами лише у судовому засіданні за участі їх представників та не може бути надана із заявами по суті справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданого клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

Стосовно клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід зазначити наступне.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Згідно із ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що із спірним наказом позивач ознайомлений 23.05.2022, при цьому будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду не надав.

Слід зазначити, що такі покликання Головне управління Національної поліції в Запорізькій області підтверджує наданими до клопотання скріншотами з екрану мобільного телефону, які, як вважає відповідач, є доказами повідомлення позивача про спірний наказ саме 23.05.2022.

Дійсно, з цих скріншотів вбачається, що абоненту на ім`я « ОСОБА_2 » 23.05.2022 надсилалися два файли, із зазначенням, що це накази на ознайомлення.

Однак, з наданого скріншоту, у зв`язку із поганою якістю зображення, неможливо встановити, що саме за файли були направлені. Також з них не зрозуміло, хто саме ці вкладення направляв.

Отже, відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів того, що позивач ознайомився із спірним наказом саме 23.05.2022.

Звідси, заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

08.11.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №42954), в якій вона спростовує доводи відповідача з підстав, викладених у позові та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

22.11.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №44433), відповідно до яких Головне управління Національної поліції в Запорізькій області вважає оскаржуваний наказ правомірним та просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності з`ясував наступне.

ОСОБА_2 працював в органах поліції на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 04.04.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», відповідно до пунктів 3, 5 якого наказано поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області визначених у пункті 1, 2 цього наказу прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м.Запоріжжя до 15.04.2022 (включно). Поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу), зазначеним у пунктах 1, 2 цього наказу стати на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття. Пунктом 6 наказано начальникам структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, визначених у пункті 1, 2 цього наказу, 16.04.2022 підготувати рапорти із переліком працівників, які не прибули до м. Запоріжжя на виконання цього наказу.

18.04.2022 до керівництва ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції Бідила А.М., складений на виконання п. 6 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», у якому зазначено, що станом на 16.04.2022 у порушення вимог пунктів 3 та 5 вказаного наказу, до м. Запоріжжя з території Мелітопольського району Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами Російської Федерації, для несення служби не прибули та на облік у ГУНП в Запорізькій області не стали поліцейські згідно з переліком, зокрема, старший інспектор - черговий чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 .

Також, 18.04.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ №315 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії».

17.05.2022 складено Висновок службового розслідування, проведеного за відомостями, викладеними у рапорті начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції Бідила А.М.

Відповідно до пункту 122 Висновку службового розслідування, затвердженого 17.05.2022 начальником ГУНП в Запорізькій області, за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, передбаченої статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, пунктів 3 та 5 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», що виразилось у неприбутті безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м. Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 визначено місцем служби (роботи), та не постановці на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття, до старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

18.05.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ №406 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким до старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

23.05.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ №554 о/с «По особовому складу», відповідно до якого наказано звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції, з 23.05.2022.

Позивач звернувся до відповідача із рапортом від 08.09.2022 про скасування зазначеного наказу, однак рапорт залишено без задоволення, про що заявника повідомлено листом від 22.09.2022 №К-70/01/3-22.

ОСОБА_1 , не погодившись з правомірністю застосування дисциплінарного стягнення та звільнення його зі служби в поліції, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Частиною першою статті 1 Закону №580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 та 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами першою, другою статті 19 Закону №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Пунктом четвертим частини третьої статті першої Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно частини 5 статті 5 Дисциплінарного статуту, виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Отже, відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягне за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 позивачу, як і іншим поліцейським, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, наказано прибути до м. Запоріжжя у строк до 15.04.2022 (включно).

Зазначений наказ позивачем не виконано, як у строк до 15.04.2022 (включно), так і до завершення службового розслідування та прийняття спірного рішення.

Слід зазначити, що за правилами частин першої, третьої статті 4 Дисциплінарного статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Суд наголошує, що у позовній заяві ОСОБА_1 самостійно підтверджує ту обставину, що він був обізнаний із вимогами наказу ГУНП в Запорізькій області про необхідність прибуття до м. Запоріжжя. Тобто, спору про те, чи знав позивач про наказ ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282, між сторонами не існує.

В той же час, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач наполягає на тому, що не міг виконати зазначений наказ з незалежних від нього причин, а саме у зв`язку із відсутністю паспорта, який в нього вилучили окупаційні війська.

За правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що як позивач, так і відповідач повинні довести обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення. Встановлений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності не позбавляє необхідності доведення позивачем в ході судового розгляду справи заявлених ним підстав позову.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Разом із тим, описані ОСОБА_1 у позовній заяві обставини (зокрема, стосовно відсутності паспорта, постійного пошуку шляхів для виїзду до м. Запоріжжя, переховування службового автомобіля із спецзасобами) не підтверджені жодним належним та достовірним доказом.

Крім того, у наданому позивачем до ГУНП в Запорізькій області рапорті від 07.05.2022 позивач на вказані обставини не посилався, а лише повідомив про те, що намагався виїхати до м. Запоріжжя, проте у зв`язку із ситуацією, що склалася, проїзд до м. Запоріжжя є неможливим.

Суд також враховує, що відповідно до інформації, опублікованої на офіційному сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, протягом квітня 2022 року до міста Запоріжжя неодноразово гуманітарними коридорами евакуйовувались громадяни, а саме: 05.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 720 мешканців; 06.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Мелітополь та Гуляйполе - 2515; 07.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2050; 08.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак, Мелітополь, Енергодар, Оріхів, Гуляйполе - 3544; 09.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак. Мелітополь та Енергодар -3233; 10.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2409; 11.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 3298; 12.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2135: 14.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2043; 15.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь -2131; 16.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 1211.

Слід також наголосити на тому, що, позивач погодившись проходити службу в поліції, добровільно погодився на усі ризики, пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично на даний час взяті на себе обов`язки не виконує.

Відповідно до визначення, наданого статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Порядок проведення службового розслідування врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч. 1 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

Як визначено частинами першою третьою статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Частинами шостою, сьомою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

За правилами, встановленими частинами першою, сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Аналогічні приписи містить і Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Слід зазначити, що однією із підстав позову є порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 , зокрема те, що про проведення вказаного розслідування позивач не знав і, відповідно, не міг надати будь-які пояснення.

Проте, суд наведені доводи відхиляє, оскільки матеріали справи містять виклик ОСОБА_1 для надання пояснень, оформлений листом від 03.05.2022 №465/35/01-2022. При цьому, позивач направив до ГУНП в Запорізькій області рапорт від 07.05.2022, що, в свою чергу, свідчить про його обізнаність із призначенням та проведенням службового розслідування, а також про те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати пояснення щодо обставин справи.

В той же час, в цьому рапорті позивач не зазначив жодного факту, викладеного ним в подальшому у рапорті від 08.09.2022 про скасування спірного наказу, та у позовній заяві, поданій до суду, що спростовує його доводи про неповне з`ясування відповідачем усіх обставин, що призвели до невиконання наказу від 04.04.2022 №282.

Суд зазначає також, що статтею 27 Дисциплінарного статуту регламентовано відібрання пояснень під час проведення службового розслідування у період дії воєнного стану, частиною другою якої передбачено, що у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

Отже, направлення позивачу виклику для надання пояснень з використанням засобів електронної комунікації є правомірним.

Слід також зазначити, що підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції є невиконання ним пунктів 3 та 5 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282, що спростовує доводи позивача про невчинення ним жодного дисциплінарного проступку.

При цьому, підтвердженням невиконання позивачем вказаного наказу є, крім іншого, акти відповідача про відсутність на службі за 16.04.2022, 19.04.2022 27.04.2022, 29.04.2022 03.05.2022, 06.05.2022 08.05.2022, 10.05.2022 18.05.2022, якими задокументовано неприбуття ОСОБА_1 до м. Запоріжжя, а також пояснення посадових осіб відділення поліції №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного у сукупності суд вважає, що відповідачем доведено факт допущення позивачем дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим до позивача правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, а отже наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 23.05.2022 № 554 о/с «По особовому складу» скасуванню не підлягає. Звідси, позовні вимоги ОСОБА_1 в даній частині задоволенню не полягають.

Відповідно, не підлягають задоволенню і решта позовних вимог, які є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 23.05.2022 № 554 о/с.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову відсутні підстави для застосування ст. 371 КАС України та для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29; ) про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 02.12.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко