Справа № 600/1735/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1735/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові, з урахуванням уточненої редакції позову, позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, викладену в листі від 07 квітня 2022 року за №2400-1706-8/10874;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у відповідності до норм ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із наявністю у нього страхового стажу більше 15 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що пенсійним органом невірно обраховано страховий стаж ОСОБА_1 за період трудової діяльності у колгоспі «Новий труд» за 1984-1990 років на підставі архівних довідок від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49 та від 28.01.2022 р. Ж.03.20.12-0134/ФЛ-Д-31. Позивач вказав, що підсумовуючи лише цифрові значення вказаної в архівних довідках кількості відпрацьованих ним трудоднів в колгоспі «Новий труд» стаж роботи у вказаному періоді становить щонайменше 23 місяці, а не 15 як зазначає відповідач у своїх розрахунках. Крім того, позивач вказує, що відповідачу були надані письмові пояснення свідків, які працювали з ним у цей період в колгоспі «Новий труд», відповідно до яких підтверджено його трудовий (страховий) стаж. Таким чином, позивач вважає, що загальний документально підтверджений страховий стаж позивача, з урахуванням періоду його роботи в колгоспі «Новий труд» становить 15 років 2 місяці 22 дні, що дає йому право на призначення та виплату пенсії по інвалідності, відповідно до ст. 32 Закону № 1058-IV.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та у відзиві вказав, що страховий стаж позивача, з урахуванням підтвердженого періоду роботи в колгоспі «Новий труд» становить 13 років 1 місяць 22 дні, що не дає йому права на пенсію по інвалідності, відповідно до ст. 32 Закону № 1058-IV. Також відповідач вказав, що покази свідків, які працювали з позивачем у спірному періоді у колгоспі «Новий труд» не можуть підтверджувати виконання позивачем мінімуму трудової участі в колгоспі. Таким чином, відповідач вказав, що періоди роботи позивача у колгоспі «Новий труд» на підставі архівної довідки від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49 зараховано вірно. Відповідач звернув увагу, що в архівних довідок від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49 та від 28.01.2022 р. Ж.03.20.12-0134/ФЛ-Д-31 зазначені відомості про нарахування заробітної плати, зокрема, окремих місяцях зазначено кількість днів (не трудоднів), за які проведено оплату, а у 1988, 1989 та 1990 роках відомості про кількість днів відсутні. З вказаних підстав, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 29.04.2022 року адміністративний позов залишено без руху. 04.05.2022 року позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із цим, судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові від 04.12.2002 р. 1-ми № НОМЕР_1 ОСОБА_2 змінив прізвище та ім`я на ОСОБА_3 . (а.с. 12).

Згідно довідки до акта МСЕК серія 12 ААВ №203096 позивачу встановлено 28.01.2021 р. третю групу інвалідності безтерміново. (а.с. 13)

Матеріали справи містять архівну довідку Північно-Казахстанського державного архіву від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49, від 07.04.2021 Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-50 щодо відомостей нарахованої заробітної плати «Драгомарецкий Фёд.Ф.» (як в документі) за період 1984-1990 роки. (а.с. 15-16).

Також матеріали справи містять довідку колгоспу «Новий труд» на ім`я ОСОБА_2 від 13.10.1984 р. №110 про роботу позивача у колгоспі в якості будівельника. (а.с.19).

Позивач звертався до відповідача із заявою щодо призначення пенсії та врахування до його стажу період роботи у колгоспі «Новий труд», однак відповідач у листах від 12.02.2021 р., 11.05.2021 р., 11.06.2021 р., 22.06.2021 р., 13.12.2021 р., 27.01.2022 повідомив позивачу про відсутність документів на підтвердження необхідного страхового стажу 15 років для призначення пенсії по інвалідності. (а.с. 14, 17-18, 20, 23, 25-27).

Матеріали справи містять рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.10.2021 р., з урахуванням ухвали від 12.11.2021 р., у справі №727/8996/21 в якому встановлено факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме архівної довідки №Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-50, виданої 07.04.2021 р. Тайиншинським районним філіалом комунальної державної установи Північно-Казахстанським державним архівом. (а.с. 21-22).

Також матеріали справи містять розрахунок стажу позивача для розрахунку права на призначення пенсії який становить 13 років 1 місяць 22 дні. До вказаного розрахунку включено періоди «робота в колгоспі з 1966 р.», а саме: 01.05.1984-30.09.1984, що становить 5 місяців; 01.05.1984-31.07.1985, що становить 3 місяці; 01.05.1986-30.09.1986, що становить 5 місяців; 01.09.1989-31.10.1989, що становить 2 місяці. (а.с. 24).

24.03.2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності та подав архівну довідку Північно-Казахстанського державного архіву від 28.01.2022 р. Ж.03.20.12-0134/ФЛ-Д-31, яка містить аналогічні періоди роботи позивача у колгоспі «Новий труд», що й в архівній довідці від 07.04.2021 Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-50. Також позивач подав письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з якими позивач працював у колгоспі «Новий труд» у період з 1988-1989 роки. (а.с. 29-42).

07.04.2022 р. відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу по інвалідності, у зв`язку із відсутністю документів на підтвердження необхідного страхового стажу 15 років для призначення пенсії по інвалідності. (а.с. 43).

Мотивувальна частина

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Позивачу з 28.01.2021 р. встановлено третю групу інвалідності безтерміново, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК, копія якої наявна у матеріалах справи.

На час встановлення позивачу третьої групи інвалідності та на час звернення до відповідача щодо призначення пенсії по інвалідності позивач досяг 60 років.

Згідно із приписами абз. 2 ч. 1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За розрахунком пенсійного органу на час звернення позивача щодо призначення пенсії, підтверджений страховий стаж позивача складає 13 років 1 місяць 22 дні, про що зазначено в рішенні про відмову у призначенні пенсії від 07.04.2022 року за №2400-1706-8/10874.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник щодо не вірного зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періодів роботи з 1984-1990 роки у колгоспі «Новий труд».

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 р. порядок підтвердження стажу роботи був визначений ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 атверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що у позивача трудова книжка втрачена, а тому встановлення страхового стажу підлягає на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи позивача.

Матеріали справи містять довідку колгоспу «Новий труд» на ім`я ОСОБА_2 від 13.10.1984 р. №110 про роботу позивача у колгоспі в якості будівельника.

Крім того, матеріали справи містять архівні довідки Північно-Казахстанського державного архіву від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49, від 07.04.2021 Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-50 та від 28.01.2022 р. Ж.03.20.12-0134/ФЛ-Д-31 з аналогічними відомостями щодо нарахованої заробітної плати позивачу за період 1984-1990 роки.

Факт належності ОСОБА_1 архівної довідки №Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-50, виданої 07.04.2021 р. Тайиншинським районним філіалом комунальної державної установи Північно-Казахстанським державним архівом, аналогічна інформація якої також міститься й у довідках від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49 та від 28.01.2022 р. Ж.03.20.12-0134/ФЛ-Д-31, встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.10.2021 р., з урахуванням ухвали від 12.11.2021 р., у справі №727/8996/21 (а.с. 21-23).

На підставі аналізу інформації, зазначеної у зазначений архівних довідках Тайиншинського районного філіалу комунальної державної установи Північно-Казахстанським державним архіву, містяться наступні відомості щодо виплаченої заробітної плати та кількості відпрацьованих днів позивачем у наступних періодах:

- 1984 рік: травень 57 дн. 1091-40 р.; червень 30 дн. 852 р.; липень 30 дн. 3351-37 р. серпень 30 дн. 1165-20 р.; вересень 60 дн. 2932-88 р.;

- 1985 рік: травень 61 дн. 979-79 р.; червень 56 дн. 870-58 р.; липень 30 дн. 1894-63 р.; вересень 9 дн. 25-95 р.;

- 1986 рік: травень 50 дн. 1659-28 р.; червень 30 дн. 1326-70 р.; липень 30 дн. 1520-58 р.; серпень 30 дн. 1141-46 р.; вересень 30 дн. 944-88 р.;

- 1988 рік: травень дн. 1237-34 р.; липень дн. 1718-77 р.; серпень дн. 1463-11 р.; жовтень дн. 2549-18 р.;

- 1989 рік: червень дн. 1123,12 р.; липень дн. 701-49 р.; вересень 30 дн. 820-54 р.; жовтень 30 дн. 1329-53 р.;

- 1990 рік: березень дн. 55-23 р.; квітень дн. 86-10 р.; травень дн. 52-52 р.; червень дн. 101-14 р.; липень дн. 64-08 р.

Крім того, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з якими позивач працював у колгоспі «Новий труд» у період з 1988-1989 роки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив особливий порядок зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок.

Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Суд встановив, що відповідачем для розрахунку права на призначення пенсії відповідачем включено періоди «робота в колгоспі з 1966 р.», а саме: 01.05.1984-30.09.1984, що становить 5 місяців; 01.05.1984-31.07.1985, що становить 3 місяці; 01.05.1986-30.09.1986, що становить 5 місяців; 01.09.1989-31.10.1989, що становить 2 місяці. Тобто, загальна кількість місяців зарахованого періоду роботи позивача у колгоспі становить 15 місяців.

Решта періодів роботи позивача у колгоспі «Новий труд» позивачем не зараховано до страхового стажу, оскільки у довідках від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49, від 07.04.2021 Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-50 та від 28.01.2022 р. Ж.03.20.12-0134/ФЛ-Д-31 відсутні відомості в частині зазначення кількості відпрацьованих позивачем трудоднів.

Однак суд вважає неправомірними дії відповідача щодо незарахування усіх періодів за які позивачу було нараховано заробітну плату, відповідно до відомостей архівних довідок Північно-Казахстанського державного архіву. Відповідачем не надано суду доказів того, що позивач у спірних періодах роботи у колгоспі «Новий труд» не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Крім того, відповідачем не надано суду доказів не виконання позивачем встановленого мінімум трудової участі або не виконання з поважних причин трудової участі у колгоспі. Таким чином, вибіркове зарахування відповідачем у розрахунку стажу позивача, зокрема, періодів роботи в колгоспі, суд вважає порушенням прав позивача на врахування окремих місяців трудової участі через формальні недоліки архівних довідок, в яких міститься нарахована заробітна плата без зазначення кількості відпрацьованих днів. Однак, вказаний недолік архівної інформації не може ставити під сумнів та позбавляти позивача на зарахування таких періодів трудової участі в колгоспі до його страхового стажу, так як позивач не несе відповідальності за наведеною інформацією у архівних довідках.

При цьому, суд враховує письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з якими позивач працював у колгоспі «Новий труд» у період з 1988-1989 роки, якими підтверджено роботу позивача у колгоспі, зокрема й у місяцях, в яких нарахована заробітна пата без зазначення кількості відпрацьованих днів.

Аналіз поданих суду архівних довідок дає можливість встановити, що загальна кількість місяців у яких позивачу здійснено нарахування заробітної плати з 1984-1990 рік становить 27 місяців. При цьому, в окремих місяцях позивачу було виплачено заробітну плату за більш ніж 30 днів, а саме: у травні 1984 р. позивачу виплачено заробітну плату за 57 днів; у вересні 1984 р. за 60 днів; у травні 1985 р. за 61 день; у червні 1985 р. за 56 днів; у травні 1986 р. за 50 днів. У вересні 1985 р. позивачу виплачено заробітну плату за 9 днів. Однак відповідач під час обрахунку страхового стажу позивача за вказаний період не надав належної оцінки та не зарахував у повному обсязі періодів, в яких підтверджено нарахування позивачу заробітної плати та з урахуванням місяців виплати заробітної плати позивачу за більш ніж 30 днів.

Таким чином, вказані місяці, з урахуванням окремих місяців, в яких позивачу було виплачено заробітну плату за більш ніж за 30 днів, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача за період роботи у колгоспі «Новий труд».

Крім того, відповідно до п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Позивачем при зверненні до відповідача про зарахування трудового стажу, крім довідок про період роботи було надано також письмові пояснення свідків, які в цей період працювали у колгоспі «Новий труд». Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в тому числі відомостей з наданих трудових книжок свідків), з якими позивач працював у колгоспі «Новий труд» у період з 1988-1989 роки, підтверджено наступні періоди роботи позивача: з 18.04.1988 по 01.11.1988 р., з 03.04.1989 по 30.10.1989 р., з 24.04.1990 р. по 15.09.1990 р. Разом із тим, відповідачем не надано оцінки цим поясненням свідків та не враховано період трудової діяльності позивача.

Таким чином, вказаний період підлягає врахуванню під час обрахунку загального страхового стажу набутого позивачем за період роботи у колгоспі «Новий труд».

Суд враховує, що ЄСПЛ наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії по інвалідності згідно статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 у справі №175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 27.02.2019 у справі №423/3544/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 31.03.2020 у справі №127/16245/17.

З вказаних підстав суд встановив, що під час розгляду відповідачем заяви позивача про призначення пенсії по інвалідності, відповідачем не вірно та не у повному обсязі обраховано страховий стаж позивача, що призвело до передчасних висновків щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. А тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, викладену в листі від 07 квітня 2022 року за №2400-1706-8/10874, є протиправним та підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, викладену в листі від 07 квітня 2022 року за №2400-1706-8/10874.

З вказаних підстав суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо обрахунку страхового стажу та призначення пенсії передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом, якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Водночас, як встановлено судом, висновки пенсійного органу, викладені у рішенні про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (листі від 07 квітня 2022 року за №2400-1706-8/10874) є помилковими, оскільки обрахунок страхового стажу проведено не вірно та не у повному обсязі. Таким чином, дані обставини вказують на передчасність висновків пенсійного органу щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії по інвалідності.

Суд звертає увагу, що обов`язок проведення розрахунку страхового стажу особи належить до повноважень пенсійного органу, який суд не може підміняти у спірних правовідносинах. Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно встановити загальний страховий стаж позивача та здійснити відповідні обрахунки. З вказаних підстав та без проведення відповідачем відповідних розрахунків страхового стажу, суд не може констатувати наявність у позивача права на призначення пенсії по інвалідності, зокрема, наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, із зарахуванням стажу позивача за період роботи у колгоспі «Новий труд» згідно довідок Тайиншинським районним філіалом комунальної державної установи Північно-Казахстанським державним архівом від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49, від 07.04.2021 Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-50 та від 28.01.2022 р. Ж.03.20.12-0134/ФЛ-Д-31, з врахуванням усіх місяців в яких нарахована заробітна пата, в тому числі з урахуванням місяців виплати заробітної плати позивачу за більш ніж 30 днів, та з урахуванням періодів роботи з 18.04.1988 по 01.11.1988 р., з 03.04.1989 по 30.10.1989 р., з 24.04.1990 р. по 15.09.1990 р., які підтвердженні письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з якими позивач працював у колгоспі «Новий труд».

З вказаних підстав суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, викладену в листі від 07 квітня 2022 року за №2400-1706-8/10874.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області потворно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, із зарахуванням стажу за період роботи у колгоспі «Новий труд» згідно довідок Тайиншинським районним філіалом комунальної державної установи Північно-Казахстанським державним архівом від 07.04.2021 р. Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-49, від 07.04.2021 Ж.03.20.12-01-34/ФЛ-Д-50 та від 28.01.2022 р. Ж.03.20.12-0134/ФЛ-Д-31, з врахуванням усіх місяців в яких нарахована заробітна пата у вказаних довідках, в тому числі з урахуванням місяців виплати заробітної плати позивачу за більш ніж 30 днів, та з урахуванням періодів роботи з 18.04.1988 по 01.11.1988 р., з 03.04.1989 по 30.10.1989 р., з 24.04.1990 р. по 15.09.1990 р.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 496,20 грн згідно платіжної квитанції №0.0..1 від 26.04.2022 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна