Справа № 380/7395/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року

справа №380/7395/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Малісевич М.В.,

за участю:

представника позивача Луців О.М.,

представника відповідача Твердохліб І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» (вул. Персенківка, 19, м. Львів, ) до Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» звернулося до суду із позовом до Львівської митниці, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523, від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524, складені Львівською митницею;

- покласти судові витрати на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у листопаді 2021 року за зовнішньоекономічним договором (контрактом) купівлі-продажу товарів від 04.01.2018 №1 ТОВ «ВОЛАГРО» придбало в Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОК» (AGROLOK, Sp. z o. o., Республіка Польща) дві партії мінеральних добрив POLIFOSKA 8-24-24 із вмістом азоту (N) 8%, фосфору (P2O5) 24% та калію (K2O) 24%. Згідно з товаросупровідними документами заявленою країною походження товару був Європейський Союз. При цьому мінеральні добрива були пред`явлені до митного оформлення за такими митними деклараціями: № UА209170/2021/089506 від 12.11.2021, № UА209170/2021/089510 від 12.11.2021.

Для здійснення митного оформлення мінеральних добрив було подано пакет документів, який посвідчував походження товару, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 04.01.2018 №1; рахунки-фактури (інвойси); товаротранспортні накладні; інші товаросупровідні документи. При цьому підставою для застосування до Товару тарифних пільг (тарифних преференцій) за кодом « 410» відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 р. № 1011, - «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» були сертифікати з перевезення товару EUR.1, видані митними органами Республіки Польща.

Проте, у листопаді 2021 року Львівська митниця склала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523, від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524, якими відмовила позивачу у митному оформленні товару, імпортованого в Україну за двома вищезазначеними експортно-імпортними операціями. Підставою для відмови у митному оформленні товару зазначено: «Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із не підтвердженням походження задекларованих товарів митними органами країни ЄС відповідно до норм статті 32 Доповнення I «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до вищезазначених товарів. Роз`яснюючи вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товару зазначив про необхідність «подання нової митної декларації заповненої відповідно до норм чинного законодавства».

Тому позивач просить визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

06.06.2022 представник позивача подав відповідь на відзив, у якому підтримав мотиви щодо задоволення позовних вимог, вказаних у позовній заяві. Також зазначив, що заповнюючи спірні картки відмови, відповідач, як випливає з відзиву, послався, по суті, на результати верифікації (перевірки достовірності) зовсім інших документів про походження товару («підтверджень походження»). Наполягаючи на відсутності підстав для застосування тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом « 410» до товару, імпортованого ТОВ «ВОЛАГРО» разом із Сертифікатами з перевезення товару EUR.1 від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324692 та від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324691, відповідач, водночас, жодних зауважень щодо форми чи змісту цих документів у своїх рішеннях не навів, перевірок відповідних підтверджень походження не здійснив.

Із змісту Карток відмови випливає, що єдиною підставою для їх складення стало якраз нібито «непідтвердження походження задекларованого товару митними органами країн ЄС», а не факт виникнення у відповідача сумнівів з приводу дійсності Сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324692 та від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324691 чи достовірності відомостей, які в них містяться. При цьому Картки відмови не містять зазначення усіх тих обставин, з якими п. 4 ст. 32 Доповнення I пов`язує призупинення надання преференційного режиму для товарів, зокрема: 1) відомостей щодо звернення відповідача до митних органів Республіки Польща із запитом про проведення верифікації (перевірки достовірності) Сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324692 та від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324691; 2) роз`яснення, що митний орган саме призупиняє надання преференційного режиму для товару до надходження результатів такої перевірки; 3) пропозиції позивачу щодо випуску товарів у вільний обіг на митній території України за умови вжиття тих чи інших запобіжних заходів (надання фінансової гарантії, внесення грошової застави тощо). Натомість, відмовляючи у митному оформленні (випуску) товару з причини непідтвердження його походження, відповідач запропонував декларанту подати нову митну декларацію без застосування спеціального преференційного митного режиму.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову. Позиція відповідача обґрунтована тим, що декларантом позивача 12.11.2021 до митного оформлення на товар «Добрива мінеральні із вмістом трьох поживних елементів азоту, фосфору, калію та мікроелементів» подано митні декларації №№ UА209170/2021/089506, UА209170/2021/089510. За вказаними вище деклараціями у графі 36 МД, декларантом до товару застосовано преференцію за кодом 410.

Підставою для застосування преференційного режиму було подання декларантом сертифікатів з перевезення товару EUR.1, видані митними органами Республіки Польща.

За результатами здійснення митного контролю за МД №№ UА209170/2021/089506, UА209170/2021/089510 від 12.11.2021, посадовими особами митного органу було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів, та відповідно оформлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523, від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524.

Підставою для оформлення карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слугувало неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із не підтвердженням походження задекларованого товару митними органами країни ЄС відповідно до норм статті 32 Доповнення I «Щодо визначення поняття» походження товарів і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до товарів із вищезазначеними артикулами, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

15.07.2021 року Львівською митницею отримано лист Державної митної служби України від 15.07.2021 №15/15-03/7.4/2733, яким повідомлено про отримання інформації уповноваженого органу Республіки Польща від 01.06.2021 №0401-ІОА.4331.10,11,13,21.2021, в якому повідомлено, що документ (інвойс від 08.08.2018 №VAT В/2018/213729, від 14.08.2018 №VAT В/2018/221898, від 09.04.2020 №VAT G/2020/129400) є справжнім, але вартість експортованих товарів перевищила 6000 Євро. Документ (інвойс від 28.02.2019 №VAT K/2019/53318) є автентичним/вартість експортованих товарів не перевищила 6000 Євро, але експортер продуктів, на яку поширюється цей документ, не подав на вимогу митних органів документи, що надають статус походження відповідної продукції за принципом Додатку І до Регіональної конвенції «Про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження»

Відповідач зазначив, що оскільки подані до митного оформлення сертифікати з перевезення товару EUR.1. видано (складено) експортером, який експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС в попередніх випадках митного оформлення, митним органом прийнято спірні картки відмови.

Окрім цього, листом Державної митної служби України від 02.07.2021 року №08- 1.4/15-03/7/6496 було доведено до відома керівників митних органів про Алгоритм дій працівників митниці Держмитслужби при проведенні перевірки документів про преференційне походження товару із залученням митних адміністрацій країни експорту.

Просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 01 березня 2021 року по справі № 240/7093/19 (адміністративне провадження № К/9901/1715/20).

Відповідач вказує, що станом на 12.11.2021 у митниці були наявні сумніви щодо статусу товарів, які повинні відповідати критеріям, визначеним Регіональною конвенцією про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, до якої Україна приєдналася згідно Закону України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 №2187-VIII.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірними, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою судді від 16.05.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 29.06.2022 допущено заміну Львівської митниці Державної митної служби України на належного відповідача - Львівську митницю.

Протокольною ухвалою суду від 20.07.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 38592097.

У листопаді 2021 року за зовнішньоекономічним договором (контрактом) купівлі-продажу товарів від 04.01.2018 №1 ТОВ «ВОЛАГРО» придбало в Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОК» (AGROLOK, Sp. z o. o., Республіка Польща) дві партії мінеральних добрив POLIFOSKA 8-24-24 із вмістом азоту (N) 8%, фосфору (P2O5) 24% та калію (K2O) 24%. Згідно з товаросупровідними документами заявленою країною походження товару був Європейський Союз.

ТОВ «ВОЛАГРО» для здійснення митного оформлення товару із митними деклараціями № UА209170/2021/089506 від 12.11.2021, № UА209170/2021/089510 від 12.11.2021 подав митному органу пакети необхідних документів, які посвідчували його походження, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 04.01.2018 №1; рахунки-фактури (інвойси); товаротранспортні накладні; інші товаросупровідні документи. Відповідно до товаросупровідних документів заявленою країною походження є Польща.

Львівською митницею за результатами розгляду поданих ТОВ «ВОЛАГРО» документів складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523, від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524.

Підставами для прийняття карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слугувала: «Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із не підтвердженням походження товарів митними органами країни ЄС відповідно до норм статті 32 Доповнення I «Щодо визначення поняття» походження товарів і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до товарів із вищезазначеними артикулами, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

Позивач, не погоджуючись із прийнятими картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 318 МК України усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч 1 ст. 4 МК України).

Згідно з частинами другою, третьою статті 318 МК України митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Положеннями статті 272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частинами першою-третьою статті 36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

За змістом статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару (ч. 9 ст. 43 МК України).

Частиною дев`ятою статті 36 МК України передбачено, що особливості визначення країни походження товару, що ввозиться з територій спеціальних (вільних) економічних зон, розташованих на території України, встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (надалі - Угода про асоціацію).

Відповідно до статті 25 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію сторони поступово створюють зону вільної торгівлі протягом перехідного періоду, що не перевищує 10 років починаючи з дати набрання чинності цією Угодою, відповідно до положень цієї Угоди та відповідно до Статті XXIV Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року.

Як обумовлено статтею 26 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію, положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі - Протокол І).

Таким чином, Угода про асоціацію з ЄС передбачає обов`язок України застосовувати преференційне мито до товарів, що походять з території інших сторін.

Згідно з частиною першою статті 16 розділу V Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або UA/EU/P1/ua 14; (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Відповідно до статті 22(1) розділу V Протоколу І декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) цього Протоколу, може бути складена: (a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро. Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

Як визначено у статті 1 Рішення підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 №1/2018 (далі - Рішення №1/2018, застосовується з 01.01.2019) Протокол І до Угоди про асоціацію замінено текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення.

Статтею 1 Протоколу І щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (додаток до Рішення №1/2018) встановлено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Відповідно до пункту 1 статті 15 «Загальні вимоги» Доповнення І до Конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься «декларацією походження» або «декларацією походження EUR-MED»), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.

Відповідно до пункту 1 статті 21 Доповнення І до Конвенції декларація про походження або декларація про походження EUR-MED, зазначена в статті 15(1)(c), може бути складена: (a) уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або (b) експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, що свідчить про країну походження товару для надання товару режиму вільної торгівлі є сертифікат про походження товару, виданий уповноваженим органом держави вивезення відповідно до її національного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ВОЛАГРО» до митного оформлення на товар мінеральні добрива подано митні декларації №№ UА209170/2021/089506, UА209170/2021/089510 від 12.11.2021, відповідно до яких до товару застосовано преференцію за кодом « 410».

Судом встановлено, що з метою підтвердження походження товару для застосування преференційного режиму оподаткування ввізним митом під час митного оформлення ТОВ «ВОЛАГРО» надав митному органу рахунки-фактури (інвойси) від 10.11.2021 № В/D/2021/1337, від 10.11.2021 № В/D/2021/1336, які складені експортером (Agrolok Sp. z о. о., Польща). При цьому, жодних зауважень щодо форми та змісту інвойсів у Львівській митниці не виникало.

Суд відзначає, що за умови подання документів із підтвердженням преференційного походження, сумніви в оформленні таких документів не можуть бути підставою для відмови у визнанні преференційного статусу. Тобто на імпортера не може бути покладено тягар доказування наявності в експортера правових підстав для підтвердження преференційного походження.

При прийнятті карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523, від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524 Львівська митниця вказала на наявність обґрунтованих сумнівів щодо преференційного походження товару, не роз`яснюючи, що стало причиною для таких сумнівів.

Поряд з тим, щодо поданих позивачем до митних декларацій сертифікатів з перевезення (походження) EUR.1 від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324692 та від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324691, відповідачем жодних зауважень не висловлено.

Адже відомості, що містяться в означених документах містять відомості про країну походження товару та у розглядуваному випадку ці відомості не відрізняються від тих, які вказані експортером у рахунках-інвойсах, що саме по собі дозволяло Львівській митниці встановити дані про країну походження товарів.

Однак у спірних картках відмови відсутні будь-які обґрунтування щодо невідповідності інформації у товаросупровідних документах, у тому числі щодо виробника чи країни походження товару.

У картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523, від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524 Львівська митниця вказала щодо неможливості завершення митного оформлення у зв`язку із не підтвердженням походження товарів митними органами країни ЄС, покликаючись на статтю 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва».

З цього приводу суд враховує таке.

Частинами першою-четвертою статті 45 МК України визначено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.

У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей (частина п`ята названої статті).

Статтею 32 розділу VI Доповнення І до Конвенції передбачено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції. З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-МЕD, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки. Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції. Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Отже, вказані норми передбачають взаємодію договірних сторін, зокрема, ними передбачено право та спеціальний порядок перевірки достовірності та правильності інформації (у тому числі декларацій інвойсів), що міститься у відповідних документах. При цьому наведені положення фактично передбачають презумпцію достовірності документів до тих пір, поки митні органи країни експорту за запитом митних органів країни імпорту за результатами проведеної перевірки не доведуть протилежного (за винятком ситуації, що відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів).

Варто зауважити, що стаття 32 розділу VI Доповнення І до Конвенції дає митному органу право або призупинити надання преференції, або відмовити у її наданні.

Призупинення надання преференційного режиму для товарів здійснюється до надходження результатів перевірки на запит договірної сторони митного органу країни імпортера; відмова у наданні права на преференцію можлива якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

У свою чергу наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є лише обставиною для перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у застосуванні преференційної ставки мита.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постановах від 23.04.2019 у справі № 817/4660/13-а, від 01.08.2019 у справі № 400/2924/18, від 03.03.2020 у справі № 803/1208/17.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача в обґрунтування підстав для прийняття спірних карток відмови, що оскільки подані до митного оформлення сертифікати з перевезення товару EUR.1. видано (складено) експортером, що експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС в попередніх випадках митного оформлення. Адже аналіз листа від 15.07.2021 №15/15-03/7.4/2733, яким повідомлено про отримання інформації уповноваженого органу Республіки Польща від 01.06.2021 №0401-ІОА.4331.10.11,1.21.2021, вказує про невідповідність вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару (інвойс від 08.08.2018 №VAT В/2018/213729, від 14.08.2018 №VAT В/2018/221898, від 09.04.2020 №VAT G/2020/129400, від 28.02.2020 №VAT K/2019/53318), проте такі не відносяться до розглядуваних поставок товарів (сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324692 та від 10.11.2021 № PL/MF/AS 0324691, інвойсів від 10.11.2021 № В/D/2021/1337, від 10.11.2021 № В/D/2021/1336).

Таким чином, митним органом не здобуто доказів невідповідності вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару, а також підтвердження обставин, що постачальники товарів Agrolok Sp. z о. о., Польща та ELVITA, Sp. z o. o., Республіка Польща не підтвердили відповідності товару вимогам правил про преференційне походження товару у межах спірних правовідносин.

Аналогічна за змістом правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 1.380.2019.002337.

Суд повторно наголошує, що наявність в митного органу сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару не є підставою для відмови у його митному оформленні, а є лише підставою для проведення перевірки відповідних відомостей в порядку, встановленому законом.

З наведених підстав, суд погоджується із позицією позивача, що лист Державної митної служби України від 02.07.2021 року №08-1.4/15-03/7/6496, який містить алгоритм дій працівників митниці при проведенні перевірки документів про походження товару не відповідає вимогам п. 4 ст. 32 Доповнення I та суперечить усталеній судовій практиці Верховного Суду.

Щодо висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 240/7093/19, які відповідач просить врахувати при прийнятті рішення, суд зазначає, що такі не є релевантними до спірних правовідносин, адже стосуються оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих митним органом після надходження результатів перевірки на запит договірної сторони митного органу країни імпортера.

Оскільки позивач подав документи для підтвердження застосування преференційного режиму до товару, ввезеного згідно із митними деклараціями №№ UА209170/2021/089506, UА209170/2021/089510 від 12.11.2021, щодо яких Львівська митниця не обґрунтувала, у чому полягають сумніви у питанні країни походження товару, при тому, що усі документи, які подавалися для митного оформлення мінеральних добрив, містять інформацію про країну виробника (Республіка Польща) тому, на думку суду, у відповідача були відсутні правові підстави для незастосування режиму вільної торгівлі щодо вказаних товарів. Митним органом не здобуто належних та допустимих доказів невідповідності вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару, а також підтвердження тієї обставини, що постачальник товарів (експортер) не підтвердив відповідності товару встановленим правилам про преференційне походження товару.

Крім того, як визначено статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Жодних умов невиконання положень МК України спірні картки відмови не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими та передчасними висновки митного органу викладені в картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523, від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524 про невідповідність вимогам достовірності та правильності інформації про походження товару, а також підтвердження тієї обставини, що постачальник товарів (експортер) не підтвердив відповідності товару встановленим правилам про преференційне походження товару.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523, від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524, складені Львівською митницею, є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги слід задоволити повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення № 163 від 10.05.2022, позивачем сплачено 2481,00 грн судового збору. Отже, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» 2481,00 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.11.2021 № UА209170/2021/001523 і від 12.11.2021 № UА209170/2021/001524, складені Львівською митницею.

3. Стягнути з Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» (вул. Персенківка, 19, м. Львів, ) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 481 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 05.12.2022.

Суддя Костецький Н.В.