Справа № 460/6577/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 460/6577/21 пров. № А/857/13303/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.С., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року (головуючий суддя: Гудима Н.С., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «СЛУЧ» до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправним та скасування припису, постанови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «СЛУЧ», 04.06.2021 звернулося до суду з позовом, в якому, просило визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень № РВ242/245/АВ/п від 13.04.2021 та постанови про накладення штрафу за порушення законодавства та зайнятості населення № РВ242/245/000015 ПР-ФС від 20.05.2021.

Обґрунтовує позов тим, що за результатами інспекційного відвідування, проведеного посадовими особами відповідача в період з 31.03.2021 по 13.04.2021, сформовано висновки про порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, зокрема, допущення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначає, що правовідносини, які склалися між товариством та вказаними особами, ґрунтуються виключно на договорах будівельного підряду, останні не перебувають в безпосередньому підпорядкуванні позивача, а лише виконують роботи - надають послуги, обсяг та вид яких прямо обумовлений договором, а отже такі правовідносини не містять ознак трудових. При цьому, зазначає, що відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем з виконавцем робіт цивільно-правових договорів недійсними або визнавати їх трудовими чи на власний розсуд тлумачити їх умови.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що позивачем допущено до роботи осіб без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Вважає, що приймаючи вказані припис та постанову діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Адвокатом Шевчуком В.С., 22.11.2022 подано клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 41605/22), оскільки на його адресу та адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «СЛУЧ», не надходило будь-яких відомостей про відкриття апеляційного провадження.

Однак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а такі покликання є безпідставними. Оскільки, матеріалами справи підтверджено, що в підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний кабінет» Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «СЛУЧ» 12.09.2022 надійшла апеляційна скарга Управління Держпраці у Рівненській області (а. с. 165), 26.10.2022 ухвала про відкриття апеляційного провадження (а. с. 170 зворот), 26.10.2022 повістка-повідомлення про розгляд справи (а. с. 174 зворот).

Щодо покликання адвоката Шевчука В.С., що у його особистий «Електронний кабінет» не надходило жодних повідомлень про розгляд справи № 460/6577/21, то суд апеляційної інстанції зазначає, що не було підстав для надсилання будь-якої інформації про розгляд цієї справи адвокату Шевчука В.С. Оскільки до матеріалів справи не було додано документів на представництво позивача адвокатом саме у Восьмому апеляційному адміністративному суді, так як ордер на надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, був доданий лише до клопотання від 22.11.2022 (вх. № 41605/22).

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія «Случ», згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює види економічної діяльності: будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); будівництво інших споруд; інші будівельно-монтажні роботи.

В період з 31.03.2021 по 13.04.2021 посадовими особами відповідача на підставі направлення № 222-Н/09-27м та наказу № 275 від 31.03.2021 проведено інспекційне відвідування ТОВ «Будівельна компанія «Случ» за місцем здійснення господарської діяльності АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт інспекційного відвідування № РВ242/245/АВ від 13.04.2021.

В акті зафіксовано порушення ТОВ «Будівельна компанія «Случ» вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, яке полягає в допуску до роботи 31.03.2021 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Управлінням Держпраці у Рівненській області 13.04.2021 винесено припис про усунення виявлених порушень № РВ242/245/АВ/п, яким зобов`язано позивача у строк до 30.04.2021 усунути порушення: ч. 3 ст. 24 КЗпП України та про виконання припису у визначені у ньому строки надати письмове повідомлення із долученням копій первинних документів.

Не погоджуючись із актом інспекційного відвідування, позивачем було подано заперечення до акту інспекційного відвідування вих. № 21-5/11 від 11.05.2021. Однак за результатами їх розгляду листом № 13-10/2814 від 17.05.2021 Управління Держпраці у Рівненській області повідомило, що аргументи, наведені у ньому не спростовують порушення, викладені в акті від 13.04.2021.

Відповідачем 20.05.2021 на підставі виявлених порушень винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № РВ242/245/000015 ПР-ФС, якою до ТОВ «Будівельна компанія «Случ» застосовано штраф в розмірі 720000 грн.

Вважаючи припис про усунення виявлених порушень № РВ242/245/АВ/П від 13.04.2021 та постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № РВ242/245/000015 ПР-ФС від 20.05.2021 протиправними, позивач звернувся з позовом до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у ході судового розгляду в повній мірі доведено, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебували з позивачем не у трудових відносинах, а в цивільно-правових. Такі правовідносини носили разовий характер і не супроводжувалися обов`язковими атрибутами, притаманними трудовим договорам.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування. (тут і надалі в редакції чинній на момент винкнення спірних правовідносин).

Постановою Кабінету Міністрів України за № 96 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці.

Пунктом 1 цього Положення визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Так, у пункті 2 Положення № 96 зазначено, що Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення).

Основним завданням Держпраці є, зокрема нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю (п. 3 Положення № 96).

Відповідно до пункту 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон), регламентується Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» від 21 серпня 2019 року № 823 (тут і далі Порядок № 823, в редакції постанови від 23.07.2020).

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів (п. 2 Порядку № 823).

Згідно п. 8-11 Порядку № 823, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби, з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно п. 16 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складають акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 24-25 Порядку № 823, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування.

За змістом статті 265 КЗпП України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (тут і надалі в редакції чинній на момент винкнення спірних правовідносин Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Аналіз положень цих правових норм свідчить про те, що Управління Держпраці, через утворені в установленому порядку територіальні органи, мають право здійснювати нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю, зокрема юридичними особами, які використовують найману працю, у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань. За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). А однією з підстав накладення штрафів за порушення законодавства про працю є акт про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою (ч. 1 ст. ст. 24 КЗпП України).

За приписами частини 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебували з позивачем не у трудових відносинах, а в цивільно-правових.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України.

Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Також слід зазначити, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності.

Натомість, за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «СЛУЧ» (Замовник) укладено цивільно-правові угоди № № 6, 2, 3, 10 від 15.03.2021 (а. с. 21-29) з:

- ОСОБА_2 (Виконавець) на влаштування покриттів бруківки 120 кв. м на об`єкті «Реконструкція приймального відділення Рівненської обласної клінічної лікарні за адресою м. Рівне, вул. Київська 78Г»;

- ОСОБА_1 (Виконавець) на влаштування щебневих основ 305 кв. м на об`єкті «Реконструкція приймального відділення Рівненської обласної клінічної лікарні за адресою м. Рівне, вул. Київська 78Г»;

- ОСОБА_5 (Виконавець) на фарбування стін та стель 250 кв. м на об`єкті «Реконструкція приймального відділення Рівненської обласної клінічної лікарні за адресою м. Рівне, вул. Київська 78Г»;

- ОСОБА_4 (Виконавець) на влаштування покриттів бруківки 120 кв. м на об`єкті «Реконструкція приймального відділення Рівненської обласної клінічної лікарні за адресою м. Рівне, вул. Київська 78Г».

Проаналізувавши вказані договори, суд апеляційної інстанції вважає, що предметом цих договорів є процес праці, а не її кінцевий результат. Оскільки, фізичні особи повинні виконувати систематично певні трудові функції, відповідно до визначеного виду виконуваної роботи.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у п. 3.2 наведених вище договорів зазначено, що виконавці несуть відповідальність за недотримання або порушення нормативно-правових актів з питань охорони праці та пожежної безпеки.

Тобто, у договорах встановлено відповідальність за порушення виконавцями вимог охорони праці та протипожежних правил, що по своїй суті характеризує трудові відносини.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія «Случ», згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює види економічної діяльності: будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); будівництво інших споруд; інші будівельно-монтажні роботи.

Отже, виконувана вищевказаними особами робота збігається з основним видом економічної діяльності ТОВ «Будівельна компанія «Случ», яким згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є будівельно-монтажні роботи. Тобто, така робота здійснювалася у межах господарської діяльності позивача.

Отже, така праця не була самостійною, оскільки охоплювалась господарською діяльністю позивача, при цьому, за умовами договорів підряду між сторонами цих правочинів існувала підпорядкованість виконавців замовнику, що свідчить про наявність, у розглядуваних спірних правовідносинах саме, трудових, а не цивільно-правових відносин.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, у разі якщо робота, виконана особою (особами) на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 12.09.2022 справа № 380/1340/20.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в ході проведення інспекційного відвідування, ОСОБА_1 надавав пояснення. У цих поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він працює на будівельну компанію ТОВ «Будівельна компанія «Случ» з 30.03.2021 по трудовому договору та виконує роботу з укладення керамічної плитки.

Щодо покликання суду першої інстанції, що відповідачем ні під час підготовчого провадження у справі, ні в ході судового розгляду не було надано матеріалів відеофіксації порушення, виявленого інспекторами під час інспекційного відвідування, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, відповідно до п.п. 6 п. 10 Порядку № 823, інспектори праці мають право, а не обов`язок фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що факт віднесення правовідносин, що склалися між ним та наведеними вище громадянами, з якими у нього були укладені договори підряду, до цивільно-правових, підтверджується, зокрема сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що підтверджується наявними у матеріалах відповідними документами (а. с. 37-56).

Однак, суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки з вказаних документів не є можливим встановити, що саме за укладеними цивільно-правовими угодами № № 6, 2, 3, 10 від 15.03.2021 з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , позивачем сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, оскільки ці сплати за поданими документами не можливо ідентифікувати.

Стосовно Додатку 5 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д5) за І квартал 2021 року, який також додано до матеріалів справи (а. с. 55-56), то суд апеляційної інстанції критично оцінює такий, оскільки у ньому не відображено періоду цивільно-правових відносин.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які свідчать про виконання робіт ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , саме за цивільно-правовими договорами, а висновки суду першої інстанції про доведеність виконання робіт за цивільно-правовими договорами, вказаними фізичними особами є безпідставними.

Щодо покликання позивача, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «СЛУЧ» не притягувалося до відповідальності за порушення трудового законодавства протягом двох років з дня виявлення правопорушення, так як рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/8094/20 скасовано припис Управління Держпраці у Рівненській області від 28.10.2020 РВ8384/949/АВ/П та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 28.10.2020 № РВ8384/949/АВ/П, а тому відсутні правові підстави для застосування до позивача абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, то суд апеляційної інстанції вважає таке безпідставним.

Оскільки, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/8094/20 скасовано, а у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «СЛУЧ» до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправними та скасування припису та попередження відмовлено.

Тобто, припис Управління Держпраці у Рівненській області від 28.10.2020 РВ8384/949/АВ/П та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 28.10.2020 № РВ8384/949/АВ/П залишено в силі, що, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про правомірність застосування до позивача абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, оскільки позивачем повторно протягом двох років з дня виявлення порушення, фактично допущено працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки припис про усунення виявлених порушень № РВ242/245/АВ/п від 13.04.2021 та постанова про накладення штрафу за порушення законодавства та зайнятості населення № РВ242/245/000015 ПР-ФС від 20.05.2021 у розмірі 720 000 грн прийняті обґрунтовано, з урахування усіх обставин, що мають значення для притягнення позивача до відповідальності за порушення трудового законодавства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови відмову у задоволенні позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 313, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі № 460/6577/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 01.12.2022.