Справа № 199/5486/22(2-а/199/69/22)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 199/5486/22(2-а/199/69/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року (суддя Спаї В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 першого батальйону патрульної поліції у м. Дніпро УПП у Дніпропетровській області Веслової Єлизавети Борисівни серії ЕАР № 5612407 від 14 липня 2022 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510,00 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року задоволено. Скасовано постанову інспектора роти №2 першого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Веселової Єлизавети Борисівни від 14 липня 2022 року серії FAP №5612407 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито.

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, Департамент патрульної поліції звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині неповідомлення відповідача про розгляд справи, а саме судом не направлено відповідача ухвалу про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та додатками.

Щодо суті правопорушення вказав, що позивачем порушено ПДР, а саме проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Вважає, що доказом вчинення правопорушення є складання уповноваженою особою постанови про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 5612407, 14 липня 2022 року о 21:46 год ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, р.н НОМЕР_1 проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «г» ПДР, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття вищевказаної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем ПДР.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регулюються ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Як свідчать матеріали справи ухвалою суду першої інстанції від 11 серпня 2022 року відкрито провадження у цій справі.

Супровідного листа щодо направлення зазначеної ухвали разом із позовною заявою матеріали справи не містять, як і доказів щодо їх отримання

Відтак, докази щодо дотримання судом першої інстанції передбаченого статтею 268 КАС України порядку повідомлення відповідача про подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки (ч. 1).

Учасники справи мають право, зокрема:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб […]

У зв`язку із неповідомлення сторони про відкриття провадження та ненадіслання їй копії позовної заяви відповідач був позбавлений можливості реалізувати усі свої процесуальні права, зокрема, право на подання заперечення, право заявити клопотання про розгляд справи за участю в судовому засіданні, і як наслідок - взяти участь у ньому.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права в частині повідомлення сторони по справі (відповідача) про відкриття провадження та призначення даної справи до розгляду та порушення вимог ст. 44 КАС України, що є підставою для скасування судового рішення.

Щодо спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП за правопорушення п. 8.7.3 «г» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з вимогами п. 8.7.3 є ПДР України поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Крім того, згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідач жодного доказу порушення позивачем Правил дорожнього руху передбаченого ст. 251 КУпАП, до суду не надав.

Посилання скаржника, що сама оскаржувана постанова є достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є незмістовним, з огляду на обов`язок відповідача (суб`єкта владних повноважень) доведення правомірності свого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку недоведення відповідачем належним та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування спірної постанови.

Згідно з ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права

Оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції при розгляді справи порушені норми процесуального права та заявник апеляційної скарги обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до приписів ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нового судового рішення.

Відповідно ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог, колегія суддів здійснює розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР № 5612407 від 14 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров