Справа № 380/14931/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
05 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не виготовленні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) та позивачу нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 на підставі статей 8, 10, 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати відповідача скласти та направити до ГУ ПФУ у Львівській області та на адресу позивача нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, включивши в таку основні (посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років) та додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премію, з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» для перерахунку та виплати позивачу пенсії з 01.01.2018 на підставі статей 8, 10, 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Ухвалою від 25.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем 03.11.2022 (вх. №69614) подано відзив на позовну заяву.

Разом з відзивом відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою від 18.11.2022 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених статтями 123, 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), була залишена без руху.

Позивачу пропонувалося усунути зазначені в ухвали недоліки шляхом подання протягом п`яти днів з дня отримання ухвали заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджують причини пропуску.

На виконання вимог ухвали від 18.11.2022 позивачем 25.11.2022 (вх. №73942) подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що про порушення свого права дізналася з постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №520/2098/19, яка оприлюднена 28.06.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Вважає, що саме 28.06.2022, тобто день оприлюднення зазначеної постанови, є днем, з яким слід пов`язувати обізнаність особи про порушення своїх прав та законних інтересів. Окрім цього, зазначає, що 18.08.2022 зверталася до відповідача із заявою про виготовлення довідки станом на 01.03.2018 із врахуванням усіх видів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, у задоволенні якої відповідач листом від 19.09.2022 №С/7640 відмовив. Зазначила, що застосування строків звернення до суду призведе до неможливості реалізації позивачем своїх прав, передбачених частиною третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

Розглядаючи заяву про поновлення строку звернення до суду та вирішуючи питання строків звернення до суду з даним позовом, суд зазначає таке.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до суду визначені статтею 123 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Предметом позову є поведінка відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ГУ ПФУ у Львівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018.

Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізналася» та «повинна була дізнатись».

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові в справі №380/2355/20 від 28.05.2021.

Суд зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

В матеріалах справи наявна довідка про розмір грошового забезпечення від 20.03.2018 №ХВ61757, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Постанови №103 станом на 01.03.2018 для перерахунку пенсії з 01.01.2018 з урахуванням трьох складових грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавка за вислугу років.

ГУ ПФУ у Львівській області на виконання Постанови №103 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 01.03.2018, що підтверджується перерахунком пенсії за пенсійною справою № Міноборони.

Вказане дає підстави стверджувати, що про порушення свого права щодо не включенням відповідачем відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії в довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018 позивач дізналася саме з часу саме з часу одержання перерахованої на підставі цієї довідки пенсії, тобто з березня 2018 року.

Викладене в сукупності свідчить про те, що позивач з даною позовною заявою звернулася до суду з пропуском встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Посилання позивача на положення статті 51 Закону №2262-ХІІ, підлягають відхиленню, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій.

Спірні правовідносини у цій справі стосуються поведінки відповідача щодо не видачі довідки про грошове забезпечення, на підставі якої пенсійним органом суми пенсії не були і не могли бути нараховані.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Посилання позивача на практику Верховного Суду, згідно якої при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави та про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період підлягають відхиленню, оскільки від вказаних висновків Верховний Суд відступив в постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Суд зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 19.09.2022 №С/7640 у відповідь на його заяву свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Жодних обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не наведено та судом не встановлено.

Вказане зумовлює висновок суду про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, тому у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Ураховуючи, що про порушення своїх прав позивач дізналася ще в 2018 році, а з даним позовом звернулася до суду лише 24.10.2022, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
У задоволенні заяви позивача про поновлення строків звернення до суду, відмовити повністю.

Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.П. Хома