Справа № 640/36242/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року м. Київ № 640/36242/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у не розгляді документів, поданих ОСОБА_1 з метою отримання податкової знижки, поданих за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» та зареєстрованих за вх. №18040 від 31 грудня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС в м. Києві поновити строк для розгляду та розглянути документи, подані 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання податкової знижки за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» (вх. №18040 від 31 грудня 2020 року)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій податкового органу щодо нерозгляді заяви позивача щодо нарахування податкової знижки внаслідок неподання позивачем річної податкової декларації, оскільки таку декларацію позивачем подано.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником Головного управління ДПС у м. Києві Пущуком М.В. 07 лютого 2022 року в приміщенні суду отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі № 640/36242//21 разом з копією позовної заяви з додатками

Відзиву на адміністративний позов Головним управлінням ДПС у м. Києві не надано.

Відповідно до частини другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві (Голосіївський район м. Києва) за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» подано заяву з декларацією про майновий стан і доходи (дата подання декларації 30 грудня 2020 року), де заявником надано реквізити для повернення коштів та зазначено щодо надання письмової відповіді після перевірки даних, де зазначити суму та термін повернення коштів (податкової знижки).

Вказані документи, а саме: заява щодо нарахування податкової знижки від 30 грудня 2020 року, податкова декларація про майновий стан і доходи , додаток Ф3 до цієї декларації, скан-копію паспорта (сторінки 1, 2-3, 4-5, 10-11), скан-копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, скан копію договору про надання освітніх послуг №28 від 01 вересня 2018 року, скан-копію договору про надання освітніх послуг №217 від 02 вересня 2019 року, скан-копію договору допоміжної діяльності в сфері освіти та денного догляду за дітьми №217 від 02 вересня 2019 року, скан-копії чеків (квитанцій) про оплату навчання за весь 2019 рік (14 квитанцій), скан-копію свідоцтва про народження, скан-копію свідоцтва про шлюб, скан-копію довідки про заробітну плату за 2019 рік формі Ф3 №1979 від 03 грудня 2020 року, - отримано та зареєстровано відповідачем 31 грудня 2020 року.

Головним управлінням ДПС у м. Києві від 28 липня 2021 року вих. № 5685/Ч/26-15-24-18-18/ЗГВ «щодо повернення коштів» повідомлено, що згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС України, інформація щодо подання громадянкою ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи з метою реалізації права на податкову знижку за звітний (податковий) 2019 рік, станом на дату надання відповіді, відсутня.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно з підпунктом 166.1.1. пункту 166.1 ст. 166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Підпунктом 166.1.2 пункту 166.1 ст .166 ПК України визначено, що підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Згідно з підпунктом 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпунктів 166.1.1, 166.3.3 пункту 166.1 статті 166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для отримання податкової знижки платник податків має подати податкову декларацію про майновий стан і доходи, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року та має понести витрати протягом звітного податкового року на користь закладів освіти та сума витрат не може перевищувати розміру доходу, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Згідно з приписами пункту 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Згідно з приписами пункту 48.3 ст. 48 ПК України, 48.3. Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Приписами пункту 48.4 ст. 48 ПК України визначено окремі випадки, коли у податковій декларації має бути відображено додаткові обов`язкові реквізити.

Згідно з приписами пункту 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з приписами пункту 49. 3 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно приписами пункту 49.8 ст. 48 ПК України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з приписами пункту 49.9. ст. 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

Згідно з приписами пункту 49.11. ст. 49 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

З аналізу вказаних норм вбачається, що у випадку подання податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі за допомогою недійсного кваліфікованого електронного підпису, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, податковий орган не приймає податкову декларацію, без повідомлення про це платника. В інших випадках, а саме за відсутності обов`язкових реквізитів податкової декларації, податковий орган відмовляє в прийнятті податкової декларації, про письмово повідомляє платника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, засобами електронного зв`язку (за допомогою функціоналу «Електронний кабінет платника») подано 30 грудня 2020 року перелік документів, серед яких є податкова декларація за 2019 рік, які зареєстровано в податковому органі 31 грудня 2020 року за номерами №18040, №18043, №18044.

Згідно з приписами пункту 42121.5. ст. 421 ПК України, платник податків стає користувачем електронного кабінету та набуває право подавати звітність в електронній формі і вести листування засобами електронного зв`язку в електронній формі після проходження в електронному кабінеті електронної ідентифікації онлайн з використанням кваліфікованого електронного підпису з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" або тих сервісів ідентифікації, використання яких дозволяється методологом електронного кабінету.

Єдиною підставою для відмови у проходженні електронної ідентифікації платника податків в електронному кабінеті є недійсність кваліфікованого електронного підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа.

З наведено слідує, що оскільки позивачем подано до податкового органу пакет документів щодо отримання податкової знижки за допомогою функціоналу «Електронний кабінет платника», обставини недійсності кваліфікованого електронного підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа спростовуються, а відтак, у податкового органу були відсутні підстави у неприйнятті податкової декларації платника за 2019 рік з підстав недійсності кваліфікованого електронного підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа.

Таким чином, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік подано позивачем до податкового органу 30 грудня 2020 року, податковим органом вказаний документ зареєстровано 31 грудня 2021 року.

Пунктами 179.1, 179.5 ст. 179 ПК України установлено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 179.8 ст. 179 ПК України сума, що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом не було здійснено розгляд звернення позивача щодо отримання податкової знижки за 2019 рік оскільки згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України інформація щодо подання громадянкою ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан та доходи з метою реалізації права на податкову знижку за звітний (податковий) 2019 рік станом на 28 липня 2021 року відсутня, що, свою чергу спростовується матеріалами справи.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вирішуючи питання про застосування ст. 13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява №27798/95 п. 88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що позовна заява підлягає задоволенню, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позову ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає у нерозгляді документів, поданих ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з метою отримання податкової знижки, поданих до допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» за зареєстрованих за вх. 18040 від 31 грудня 2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві поновити строк для розгляду та розглянути документи, подані 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за допомогою сервісі «Електронний кабінет платника» з метою отримання податкової знижки (вх. 18040 від 31 грудня 2020 року).

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ ВП:44116011) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник