Справа № 260/880/22
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/880/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А. розглянувши у порядку письмового провадження клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін ЗРУ ДПС України), в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін ЗРУ ДПС України), яка полягає у не застосуванні при нарахуванні індексації за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно коефіцієнтів індексації, які відповідають місяцю підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно застосувавши для обчислення індексації коефіцієнтів індексації, які відповідають місяцю підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;

3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін ЗРУ ДПС України), яка полягає у не застосуванні при нарахуванні індексації за період з 01.03.2018 року по 02.08.2021 року вимог абз. 4, 5, 6 п. 5 Постанови КМУ 1078 від 17.07.2003 року;

4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 02.08.2021 року із врахуванням абз. 4, 5, 6 п. 5 Постанови КМУ 1078 від 17.07.2003 року, тобто як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

5) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати.

06 квітня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні такого. Разом з поданим відзивом відповідач заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, так як вважає, що перебіг процесуального строку розпочався з моменту фактичного розрахунку, тобто у вересні 2021 року.

Так, предметом позову у даній справі є протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу у повному розмірі.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

За ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно пп. 2 п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідно до абз. 3 п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

За таких обставин, на думку суду, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України. До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

Така правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом при вирішенні подібних правовідносин, а саме у постанові від 24 вересня 2020 року (справа №806/2883/17), від 11 липня 2019 року (справа №814/2789/16), від 01 грудня 2019 року (справа №823/726/16), від 13 січня 2020 року (справа №814/1007/16).

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в п. 2.3 мотивувальної частини Рішення № 9-рп/2013 від 15.10.2013 вказав, що спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. Конституційний Суд також вказав, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь- яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Конституційний Суд України при тлумаченні ст. 233 КЗпП України виходить з того, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Таким чином в цій статті КЗпП України встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, стягнення індексацій грошового забезпечення не може бути обмежено будь-яким строком звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 240, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін ЗРУ ДПС України) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяС.А. Гебеш