Справа № 640/23474/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року м. Київ № 640/23474/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ»
доНаціонального банку України
про визнання протиправною та скасування розпорядження №2179 від 29.10.2019 року,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» (далі також - позивач, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ»») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі також - відповідач, Нацкомфінпослуг), в якому просить визнати протиправним та скасувати Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансовий послуг, від 29.10.2019 року №2179 про застосування заходу впливу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» (ідентифікаційний код юридичної особи 41229318, місцезнаходження: 03083, м. Київ, пр. Науки, буд. 50), прийняте за результатами розгляду справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато Актом про правопорушення, вчинені ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» на ринку фінансових послуг від 01.10.2019 року №1631/16-5/15.

Адміністративний позов обґрунтовано протиправністю висновків Нацкомфінпослуг про порушення ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» законодавства про фінансові послуги, та вважає, що оскаржуване розпорядження про застосування заходу впливу до ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» прийнято за відсутності доведених фактів вчинення позивачем порушення законодавства про фінансові послуги.

Так, між позивачем як позикодавцем та фізичними особами як позичальниками з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем укладені електронні Договори позики від 22.05.2019 року №77437, від 23.04.2019 року №71354, від 02.06.2019 року №79979, від 06.06.2019 року №80833, від 24.07.2018 року №18410, від 30.06.2019 року №86276.

В свою чергу, для прийняття пропозиції укласти договір особа має ідентифікуватися у відповідній інформаційно-телекомунікаційній системі.

Укладенню електронних Договорів позики передували поетапні дії позичальників з реєстрації в якості користувачів на сайті відповідача шляхом створення унікальних аккаунтів користувача (Особистих кабінетів) та заповнення анкет позичальників, вносячи при цьому особисті персональні дані, паспортні дані, реєстраційні номери облікових карток платників податків, номери контактних засобів зв`язку, місць фактичного проживання і місць реєстрації тощо, а також дані банківських карток.

На виконання умов пункту 1.2 Договорів позики, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на банківські рахунки позичальників, зазначені ними в анкетах позичальників, перераховані суми грошових коштів у встановлених Договорами позивача розмірах, що підтверджується електронними квитанціями про видачу позики відправником ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на підставі відповідних Договорів позики.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що Договори позики є укладеними з моменту перерахування сум грошових коштів на банківські рахунки позичальників згідно з частиною другою статті 640, статтею 1046 Цивільного кодексу України.

На вимогу відповідача позивачем надіслано інформацію та документом по взаємовідносинах з кожною фізичною особою - позичальником згідно з зазначених Договорів позивача, за результатами розгляду яких Нацкомфінпослуг складено Акт про правопорушення від 01.10.2019 року №1631/16-5/15, згідно із змістом якого позивачем порушено (не дотримано) вимоги до порядку надання відповіді на пропозицію укласти договір, а саме вимог абзаців 2,3 частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що електронний договір, не підписаний стороною (акцепт), не містить істотних умов (підпису), тому, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України, є нікчемним.

В свою чергу, розглянувши справу про правопорушення, не зважаючи на письмові пояснення позивача, відповідачем прийнято розпорядження Нацкофінпослуг від 29.10.2019 року №2179 про застосування заходу впливу до ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», яким зобов`язано ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» вжити заходів до усунення порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 28.11.2019 року включно.

Позивач вважає вказане розпорядження протиправним, з огляду на що, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 26.12.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки встановлення факту порушення позивачем порядку укладення електронних договорів, встановленого статтями 11, 12 Закону України «Про електрону комерцію», свідчить про їх нікчемність.

Через канцелярію суду 11.01.2020 року позивачем подані пояснення у справі, згідно з яких відповідачем помилково ототожнюється акцепт (дії щодо прийняття пропозиції укласти електронний договір, які частиною дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» об`єднані єдиним поняттям «електронні повідомлення» з підписанням договору), через що дійшов помилкового висновку про відсутність в договорі підпису як істотної умови та його недійсність, що не тільки суперечить нормам матеріального права, але й наявним в матеріалах справи доказам, зокрема, Договорам позики, зміст яких зафіксований в одному документі та містить підписи сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2020 року клопотання представника відповідача Шпак Аліни Валеріївни (довіреність від 09.10.2019 року №9/2019) про здійснення розгляду справи за участі представника відповідача повернуто без розгляду.

Через канцелярію суду 04.02.2020 року Нацкомфінпослуг подані заперечення на пояснення позивача, в яких посилається на положення статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги надаються суб`єктами господарювання на підставі договору, істотною умовою якого є його підписання сторонами.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним виключно з моменту акцептування оферти. Разом з тим, оскільки кредитний договір в силу статті 1055 Цивільного кодексу України може бути укладеним виключно у письмовій формі, то умови укладання такого договору в електронній формі унеможливить використання акцепту у формі вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції, без його підписання.

Через канцелярію суду 15.09.2020 року Національним банком України подано клопотання про заміну відповідача у справі правонаступником.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2020 року клопотання Національного банку України про заміну відповідача правонаступником задоволено. Замінено відповідача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на правонаступника - Національний банк України (01601, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 9, ).

Через канцелярію суду 09.08.2022 року позивачем подані пояснення, у яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» є фінансовою установою (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 11.07.2017 серії ФК №917) та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг за основним видом діяльності - «надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у.» (код КВЕД 64.99).

Відповідно, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» організовано сервіс з надання онлайн позик, який забезпечує надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики.

Між ТОВ «ФК «ГЕЛЕСІ» як позикодавцем і фізичними особами як позичальниками укладено електронні Договори позики від 22.05.2019 року №77437, від 23.04.2019 року №71354, від 02.06.2019 року №79979, від 06.06.2019 року №80833, від 24.07.2018 року №18410, від 30.06.2019 року №86276.

У зв`язку з надходженням скарг від фізичних осіб-споживачів, Нацкомфінпослуг надіслано ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» вимоги щодо надання інформації та документів по взаємовідносинам з фізичними особами, згідно із зазначеними договорами.

На виконання вказаних вимог, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» надано Нацкомфінпослуг інформацію та документи.

Листом Нацкомфінпослуг від 07.10.2019 року №8176/16-8 Нацкомфінпослуг надіслано Акт про правопорушення, вчинені ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на ринку фінансових послуг від 01.10.2019 №1631/16-5/15, та повідомлено про розгляд справи про правопорушення, призначений на 22.10.2019 року об 11 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3.

ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» подано на розгляд справи про правопорушення письмові пояснення (заперечення) 16.10.2019 року №16/10-19/07.

12.11.2019 на адресу ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» надійшло Розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.10.2019 №2179 про застосування заходу впливу до ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», яким зобов`язано ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» вжити заходів до усунення порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 24.08.2019 включно.

За змістом Розпорядження, розглянувши справу про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато Актом про правопорушення, вчинені ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на ринку фінансових послуг від 01.10.2019 №1631/16-5/15, Нацкомфінпослуг встановлено, що ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» здійснено надання фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фізичним особам-споживачам, зазначеним у Реєстрі до Акта, шляхом укладення електронних договорів за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи у порядку, що не відповідає статтям 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію», частині другій статті 639 та статті 1055 Цивільного кодексу України.

Отже, недоліки ІТС, за допомогою якої ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» здійснювало укладання електронних договорів з позичальниками, призвели до фактичного надання ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» фінансових послуг не на підставі договору.

Враховуючи зазначене, Нацкомфінпослуг встановлено, що ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» надано фінансову послугу з порушенням частини першої статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Заходи впливу застосовані Нацкомфінпослуг на підставі статей 28, 39, 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», пп. 41 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 №1070/2011, Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року №2319.

Вважаючи розпорядження відповідача від 29.10.2019 №2179 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду з метою захисту своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України від 12.07.2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі також - Закон №2664-III), фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Так, відповідно до статей 3, 6, 11, 525, 627, 629 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (частина перша статті 205 Цивільного кодексу України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Статтею 641 Цивільного кодексу України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Згідно із статтею 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Статтею 3 Закону України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України).

Порядок укладення електронного договору визначено статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до умов вказаної статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди) (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина друга статті 642 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 642 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина перша статті 1046 Цивільного кодексу України).

У межах спірних правовідносин досліджується питання, чи правильно укладались договорів позики між позивачем та фізичними особами в електронному вигляді (формі).

Згідно з доводами відповідача, позивачем порушено (не дотримано) вимоги до порядку надання позичальниками відповіді на пропозицію укласти Договір, а саме: абзаців 2-3 частини шостої статті 11 Закону України №675-VIII, що свідчить про те, що електронний договір не підписаний стороною (акцепт), не містить істотних умов (підпису).

В свою чергу, позивач наполягає на тому, що з огляду на особливості вчинення електронних правочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, з метою уникнення будь-яких помилок та забезпечення отримання реальної згоди клієнта на отримання позики на визначених умовах, надання клієнтом-позичальником відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ» укласти електронний договір позики (оферти) здійснюється в декілька кроків шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, зміст яких чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, а саме: проставляння клієнтом чек-боксу «з умовами договору позики згоден»; підтвердження даних банківської картки; натискання кнопки «Підтвердити заявку»; введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу.

Суд погоджується з такими доводами TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ», оскільки аналіз наведених вище вимог законодавства свідчить про їх правомірність.

Оскільки доводи позивача ґрунтуються, зокрема, на обставині правомірності надання відповіді особами, яким адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, то саме на TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ» покладається обов`язок довести таку обставину.

У якості доказів, зазначення позивачем переліку етапів укладення електронного договору, у матеріалах справи наявні копії електронних файлів, які надають інформацію про послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі, якими зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладення електронного договору в такій системі, яку позивач використовує для укладання електронних договорів, у тому числі отримання відповіді про прийняття пропозиції укласти електронний договір позики.

Отже, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про не дотримання Товариством вимог до порядку надання позичальниками відповіді на пропозицію укласти Договір, а саме: абзаців 2-3 частини шостої статті 11 Закону України №675-VIII, є необґрунтованим.

Суд також вважає необґрунтованими висновки відповідача про не підписання фізичними особами договорів позики у порядку, визначеному чинним законодавством України, з огляду на те, що фізичні особи підписували договори електронним підписом одноразового ідентифікатору лише з цифровою послідовністю, а не алфавітно - цифровою, з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 6, 12 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»:

- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З матеріалів справи встановлено, що укладені договори скріплені одноразовим ідентифікатором TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ» у вигляді алфавітної послідовності - «B.C. Михайличенко» та електронним підписом одноразовим ідентифікатором фізичних осіб у вигляді цифрової послідовності.

Суд зазначає, що вказане не свідчить, що фізичні особи не підписали договір позики. Також не свідчить про не бажання фізичних осіб укласти договори позики.

Договір підписано алфавітним підписом зі сторони TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ» та цифровим підписом з боку фізичних осіб та вказане не заперечується сторонами у справі.

Отже, формальне порушення не є підставою для визнання договорів нікчемними.

Крім того, з матеріалів справи висновується, що відповідно до умов договорів ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» перерахувало на особові банківські рахунки фізичних осіб грошові кошти.

Тобто, договори позики, з огляду на імперативні норми частини другої статті 640, статті 1046, частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України, є укладеними з моменту перерахування грошей, а письмові форми вважаються додержаними щонайменше у зв`язку з наявністю квитанції про здійснення платежу (видачу позики).

Посилання відповідача на те, що TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ» при укладанні договорів не могла використовувати електронний підпис одноразовим ідентифікатором, адже відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 3 Закону України №675-VIII така дія притаманна виключно особі, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, є безпідставним оскільки зі змісту Акту про правопорушення, вчинені ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на ринку фінансових послуг, від 01.10.2019 року №1631/16-5/15 висновується, що під час проведення перевірки TOB «ФК «ГЕЛЕКСІ» порушення ним вимог чинного законодавства України в частині використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором не досліджувалося, відтак не було підставою для винесення оскаржуваного Розпорядження, тому не є предметом розгляду в межах цієї справи, з огляду на положення пункту 1 частини першої статті 19 та частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що прийняття пропозиції від ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» укласти електронний договір (акцепт) фізичними особами відбулось відповідно до положень статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про безпідставність доводів відповідача щодо надання позивачем фінансової послуги з порушенням частини першої статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Отже, обставини, які стали підставою для прийняття відповідачем оскарженого Розпорядження, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому останнє підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах справи міститься платіжне долучення від 27.11.2019 року №459 на суму 1 921, 00 грн., яким підтверджується сплата судового збору позивачем за подання цього позову до суду.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань правонаступника Нацкомфінпослуг - Національного банку країни в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансовий послуг, від 29.10.2019 року №2179 про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ».

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» (; адреса: 03083, м. Київ, пр. Науки, буд. 50) суму сплаченого судового збору у сумі 1 921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України (; адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» (; адреса: 03083, м. Київ, пр. Науки, буд. 50);

Відповідач: Національний банк України (; адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9).

Повне рішення складено 24.11.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна