Справа № 343/1985/22
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1985/22
Провадження №: 2-аз/0343/1/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

01 грудня 2022 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 343/1985/22 за його позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

в провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

30 листопада 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення його позову, в якій він просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП № 70152541, відкритому Долинським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області на підставі виконавчого документа - постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України серія АА №00000923 від 05.09.2022, до набрання судовим рішенням в даній справі законної сили.

В обґрунтування заяви вказує, що в Долинському районному суді розглядається справа №343/1985/22 за його позовом про скасування вищевказаної постанови, оскільки вважає, що нею його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності. Долинським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №70152541 з примусового виконання оскаржуваної постанови, винесено постанови про арешт коштів та майна боржника, про стягнення основної винагороди приватного виконавця, а також проводяться інші виконавчі дії з розшуку всього його майна та коштів з метою їх опису та передачі на реалізацію з прилюдних торгів. При цьому, постанова серія АА №00000923 від 05.09.2022 не була направлена на його адресу, а направлялася за іншою, невідомою йому адресою, що позбавило його можливості сплатити штраф в одинарному розмірі, натомість відкрито провадження про стягнення штрафу в подвійному розмірі.

За таких обставин, беручи до уваги, що в позовній заяві ставиться питання про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, з примусового виконання якої відкрито виконавче провадження, в ході якого може бути вилучено та реалізовано належне йому майно, а подальші дії виконавця вплинуть на майнові права, що в свою чергу призведе до порушення його законних інтересів, тому неодхіднно забезпечити позов, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 N 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 826/14722/17 вказав, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 640/18007/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 640/9158/19.

Предметом позову ОСОБА_1 є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі від 05.09.2022 серії АА №00000923, винесеної відповідачем, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Дана постанова звернута до примусового виконання та з позивача стягується подвійний розмір штрафу, визначений у ній, а також витрати, пов`язані з вчиненням виконавчих дій.

Враховуючи викладене, а також з метою недопущення порушення законних прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом зупинення виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування на території України, серія АА №00000923 від 05.09.2022. Вказаний вид забезпечення позову з огляду на заявлені вимоги позивача є адекватним та співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Нак підставі викладеного, керуючись ст. 149-150, 152, 153 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 343/1985/22 за його позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 70152541, відкритому 24 жовтня 2022 року Долинським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на підставі виконавчого документа - постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України серія АА №00000923 від 05.09.2022, до набрання судовим рішенням в даній справі законної сили.

Копію ухвали для відома направити ОСОБА_1 та Державній службі України з безпеки на транспорті, для виконання - Долинському відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Монташевич С.М.