Справа № 320/10294/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

30 листопада 2022 року Київ № 320/10294/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови Броварської міської ради Київської області Сапожка Ігоря Васильовича та Броварської міської ради Київської про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до міського голови Броварської міської ради Київської області Сапожка І.В. та Броварської міської ради Київської, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідачів, скасувати рішення, зобов`язати відповідачів вчинити певні дії та відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2021 (суддя Дудін С.О.) позовну заяву залишено без руху, визначено спосіб та встановлено строк для усунення недоліків.

22.11.2022 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява «про визнання підстав пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою поважними та поновлення пропущеного з поважних підстав строку звернення з позовною заявою», у якій позивачем заявлено відвід головуючому судді Дудіну С.О.

Згідно з ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду Дудіна С.О. від 25.11.2022, суд визнав відвід судді Київського окружного адміністративного суду Дудіна С.О. у справі № 320/10294/22 необґрунтованим, а матеріали адміністративної справи № 320/10294/22 передав до Відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 головуючим з розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Шевченко А.В.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд виходив із такого.

Частиною восьмою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно із частиною дванадцятою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

В обґрунтування заяви про відвід судді Дудіна С.О. ОСОБА_1 зазначив про незгодою з вимогами суду, викладеними в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, щодо необхідності надання заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску такого строку та обґрунтованого розрахунку суми матеріальної та моральної шкоди, заявленої до відшкодування. Зазначив також, що позивачем виконано вимоги ухвали суду в частині надання обґрунтованого розрахунку щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповідно, ці вимоги, на думку позивача, є похідними та залежать від задоволення позову і не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та, відповідно, повернення позовної заяви. Щодо сум моральної та матеріальної шкоди, позивач зазначив, що він має честь і гідність і саме в такому розмірі (2 000 000, 00 грн.) оцінює моральну шкоду, завдану йому відповідачами.

Крім того зазначив, що на стадії прийняття рішення про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не має права встановлювати, чи є належними докази та, відповідно, визнавати похідні вимоги такими, що перешкоджають розгляду справи та відкриттю провадження у справі.

Зазначив, що заява позивача «про визнання підстав пропущення строку звернення до суду з позовною заявою поважними та поновлення пропущеного з поважних підстав строку звернення з позовною заявою» на цей час не скасована та позивачу не відмовлено в поновленні строку звернення з позовною заявою, але на думку позивача суддя Дудін С.О. вирішив не відмовляючи позивачу в поновленні строку звернення з позовною заявою ще раз витребувати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску такого строку, не повідомляючи, якими нормами процесуального права передбачено надавати сторонами копії заяв про поновлення строку звернення з позовною заявою.

Стверджував, що суворе застосування адміністративними судами під час воєнного стану процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статті 6 Конвенції.

Дослідивши заяву позивача про відвід судді, суд доходить висновку про те, що наведені у заяві мотиви відводу судді не містять обставин, які свідчать про наявність підстав для відводу судді, оскільки заява про відвід судді Дудіна С.О. мотивована незгодою позивача з вимогами суду, викладеними в ухвалі про залишення позовної заяви без руху щодо необхідності надання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску такого строку та обґрунтованого розрахунку суми матеріальної та моральної шкоди, заявленої до відшкодування.

Підстави для відводу судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною першою статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи (частина друга статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною четвертою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Позивач посилався на те, що суддею Дудіним С.О., залишаючи позовну заяву без руху, зазначено про необхідність надання заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску такого строку з обґрунтованим розрахунком суми матеріальної та моральної шкоди, заявленої до відшкодування.

У свою чергу, позивач не згодний із цими вимогами суду та зазначав, що ним виконано вимоги ухвали суду в частині надання обґрунтованого розрахунку щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповідно, ці вимоги, на думку позивача, є похідними та залежать від задоволення позову і не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та, відповідно, повернення позовної заяви.

При цьому на стадії прийняття рішення про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не має права встановлювати, чи є належними докази та, відповідно, визнавати похідні вимоги такими, що перешкоджають розгляду справи та відкриттю провадження у справі, а суворе застосування адміністративними судами під час воєнного стану процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

У відповідності до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, приписами частини першої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Крім того, пунктом 3 частини п`ятої зазначеної статті встановлено, що у позовній заяві зазначаються: зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 Кодексу).

Статтею 123 Кодексу передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Частинами першою, другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що саме суддя, який отримав позовну заяву з`ясовує, чи відповідає вона вимогам процесуального закону, та у разі невідповідності позовної заяви вимогам статей 160, 161 Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, доводи позивача викладені в заяві про відвід судді Дудіна С.О. обумовлені незгодою ОСОБА_1 з процесуальними діями судді, що вчинені під час розгляду цієї справи на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, та не містять передбачених статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу.

Суд констатує, що у відповідності до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З урахуванням викладеного, суд уважає, що зазначені позивачем обставини в обґрунтування заяви про відвід судді є суб`єктивними, не підтвердженими належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо упередженості та об`єктивності судді, в зв`язку із чим заява ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Дудіна С.О. у справі № 320/10294/22 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Дудіна С.О. в адміністративній справі № 320/10294/22 відмовити.

Копію ухвали суду надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Шевченко А.В.