Справа № 600/2551/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

28 листопада 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2551/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання контракту нечинним, визнання протиправною відмову та бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- визнати нечинним укладений між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 22.06.2021;

- визнати протиправною відмову командування військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі п/п Б п.2 ч.5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу;

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 24.06.2022 про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду (до іншої військової частини) для покладання обов`язків відповідно до стану його здоров`я як особи з інвалідністю 3 групи;

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не направленні ОСОБА_1 на додатковий медичний огляд ВЛК у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та наявною інвалідністю 3 групи;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 скерувати ОСОБА_1 на додаткове медичне обстеження ВЛК, за результатами якого вирішити питання про його звільнення у відповідності до п. п. Б п.2 ч.5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, або переведення на іншу посаду (військову частину) для виконання обов`язків згідно встановленого стану його здоров`я.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач подав до суду заяву про поновлення строків звернення до суду.

Розглянувши заяву про поновлення строків звернення до суду, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до суду адміністративного суду врегульовано КАС України. Так, відповідно до ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За приписами ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи з приводу оскарження наказів про звільнення, проходження публічної служби встановлюється місячний строк.

Як видно із матеріалів позову, позивач, серед іншого, оскаржує укладений між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ним контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 22.06.2021.

З матеріалів справи видно, що 22.06.2021 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

Отже, спір у цій справі пов`язаний з проходження позивачем публічної служби (військової служби), тому у даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, місячний строк звернення позивача до суду з позовною вимогою про визнання нечинним контракт від 22.06.2021 обраховується з 22.06.2021 (дата підписання контракту позивачем) і закінчився 23.07.2021 (місячний строк звернення до суду).

Як видно із матеріалів справи, із вказаною позовною заявою позивач звернувся до суду тільки 18.07.2022, тобто з пропуском місячного строку.

В заяві про поновлення строків позивач вказує, що в пункті 2 укладеного Контракту від 22.06.2021 зазначено, що Міністерство оборони України зобов`язується додержувати його законні права і інтереси, в тому числі в галузі охорони мого здоров`я. Отже, на момент укладання Контракту він не міг знати і не знав, що в подальшому Міністерство оборони України в особі командира в/ч НОМЕР_1 порушить або буде порушувати його законні права і інтереси щодо забезпечення зазначеного в п.2 Контракту права на охорону свого здоров`я.

В обґрунтування заяви позивач вказував, що у зв`язку із значним погіршенням стану його здоров`я в січні 2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні в госпіталі в/ч НОМЕР_2 з подальшим проходженням ВЛК. 07.02.2022 за вих. № 22 він отримав довідку та вiд 22.02.2022 за вих. № 694, свідоцтво про хворобу №33/14, та скерування для проходження контрольного медичного огляду до 16 Регіональної ВЛК. В подальшому, він неодноразово перебував на лікуванні. 22.04.2022 він звернувся з рапортом про звільнення з військової служби згідно п.п.Б п.2 ч.5 ст.26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу за станом здоров`я. У зв`язку з відсутністю будь-якого реагування на його рапорт, в подальшому неодноразово звертався до вiдповiдача з рапортами про звільнення або переведення на іншу посаду та до iншого виду вiйськ ЗСУ за станом здоров`я.

Позивач зауважує, що тiльки листом від 17.06.2022 за вих. № 693/785 (який він отримав 26.06.2022) командир в/ч НОМЕР_1 вiдмовив йому у задоволенні рапорту вiд 22.04.2022.

На думку позивача, позов до адміністративного суду скерований 18.07.2022, тобто в межах місячного строку з моменту, як він дізнався про порушення його законних прав і інтересів в частині передбаченого Контракту умов проходження служби (пункт 1 позовних вимог).

З огляду на викладені обставини, позивач вважає, що місячний строк звернення до адміністративного суду в частині позовної вимоги щодо визнання нечинним укладеного Контракту пропущений з поважних причин, тому просив поновити йому строк.

Надаючи оцінку наведених позивачем обставинам, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачем докладено максимальних зусиль та належної старанності щодо реальної обізнаності з фактами порушення своїх прав, свобод та інтересів внаслідок укладення Контракту від 22.06.2021.

На переконання суду, позивач, в силу специфічного порядку проходження військової служби, мав і повинен був усвідомлювати наслідки проходження військової служби.

Крім того, суд зауважує, що лист від 17.06.2022 за вих. № 693/785 (який він отримав 26.06.2022), яким йому вiдмовлено у задоволенні рапорту вiд 22.04.2022 не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання нечинним укладений між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 22.06.2021.

Оскільки 17.06.2022 не є днем виникнення у позивача права звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про вирішення спору і захисту порушених прав, свобод чи інтересів, а є датою суб`єктивного усвідомлення для себе можливого факту порушення його прав, що виключає можливість визнання поважною причини пропуску місячного строку звернення до адміністративного суду за ознаками об`єктивної непереборності, незалежності від волевиявлення особи, наявності дійсно істотних обставин та труднощів, що перешкоджали чи/або унеможливлювали своєчасне звернення до суду.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога у частині визнання нечинним укладеного між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 22.06.2021, пред`явлена позивачем з порушенням строку звернення до суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що у місячний строк, а саме з 22.06.2021 у позивача об`єктивно існували перешкоди та труднощі для своєчасного звернення до суду із згаданою позовною вимогою.

Позивач жодним чином не підтвердив поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у місячний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки підставами для поновлення строку звернення до суду є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, позивач не надав доказів та жодним чином не навів аргументів, що перешкоджали та створювали труднощі для своєчасного звернення до суду у місячний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів з позовною вимогою про визнання нечинним укладений між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 22.06.2021.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Позивач жодним чином не підтвердив поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у місячний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки підставами для поновлення строку звернення до суду є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Не надано позивачем також доказів поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у місячний строк.

Посилання позивача на неналежне виконання пункту 2 Контракту від 22.06.2021, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду з вимогою про визнання нечинним контракт про проходження військової служби суд відхиляє, оскільки наведена обставина не є обставиною, яка пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій.

Однак, наведена позивачем обставина, є підставою звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправними дії та бездіяльність відповідача під час проходження військової служби, чим позивач скористався, подавши даний позов.

Таким чином, позивач не надав доказів та жодним чином не навів аргументів що перешкоджало та створювало труднощі для своєчасного звернення до суду місячний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів з позовом щодо проходження публічної служби.

Відтак, наведені обставини не є об`єктивно непереборними та залежали від волевиявлення позивача.

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що саме строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності, остаточності та захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка б могла виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 09.01.2013 у справі "Олександр Волков проти України" (п. 137).

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13.12.2011 №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.02.2021 у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17.03.2021 у справі №160/3121/20, від 18.03.2021 у справі № 320/2915/20 та ін.

Частинами 2 - 4 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, з огляду на наведені у заяві підстави про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами, жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк позивач не надав.

Будь-яких інших доказів, які б вказували про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, останнім до суду не надано.

Отже, позивачем не наведено доводів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а також обставин, які унеможливили звернення позивача до суду з цим позовом протягом строку, встановленого ст. 122 КАС України, з наданням відповідних доказів.

На підставі вищезазначених положень КАС України та з огляду на встановлені обставини у справі, вказані позивачем у заяву підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд визнає не поважними.

Таким чином, заява позивача про поновлення пропущеного процесуального строку є безпідставною та необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Беручи до уваги вищенаведене, суд залишає позовну заяву без руху та встановлює позивачу десятиденний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 171, 248, 256 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:
1. У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання контракту нечинним, визнання протиправною відмову та бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

3. Встановити позивачу десятиденний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду, з дати отримання копії ухвали.

4. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява в частині вимог про визнання нечинним контракт про проходження військової служби буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Левицький