Справа № 320/4517/22
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року Київ справа № 320/4517/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.01.1983 30.06.1993 на підставі довідки про заробітну плату від 10.02.2020 № 32, № 33, виданої ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" з 01.03.2020 з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером та з 04.09.2019 одержує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 04.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії і надав довідки про заробітну плату від 10.02.2020 № 32 та № 33, що видані ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування". Проте, відповідачем довідки не враховано через те, що запит на здійснення перевірки переадресовано до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідь від якого не надходила, а для зарахування довідки про заробітну плату необхідно підтвердження первинними документами. З огляду на тривалий час невиконання відповідачем обов`язків (протягом двох років) та неврахування відповідачем довідки про заробітну плату позивача через не підтвердження її первинними документами, позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 08.07.2022 суд відкрив провадження у справі, визначив, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

27.07.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що отримавши заяву позивача про перерахунок пенсії із доданням довідок від 10.02.2020 № 32 та № 33, відповідач направив запит до ГУ ПФУ в м. Києві щодо проведення перевірки відомостей змісту довідки первинним документам. Листом від 02.02.2021 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило, що запит про здійснення перевірки підстав видачі довідки переадресовано до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, проте відповідь на запит не надійшла. Для зарахування довідки про заробітну плату потрібне підтвердження первинними документами. Підприємства, що знаходяться на непідконтрольній території України, і органи Пенсійного фонду не мають можливості здійснити перевірку відображених в них сум заробітної плати з первинними документами страхувальника, такі довідки не можуть братися до уваги під час розрахунку пенсії.

Розглянувши позовну заяву та відзив на позовну заяву, дослідивши докази та аргументи сторін, оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області від 28.02.2003, РНОКПП: НОМЕР_2 ), є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до записів № 7 - № 14 копії трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04.05.1982 позивач 18.01.1983 був прийнятий до ОСОБА_2 "Ждановважмаш" (м. Маріуполь) у термічний цех № 35 підручним свердлувальника 2 розряду (запис № 7); 14.04.1983 позивачу присвоєно 2 розряд свердлувальника (запис № 8); 01.06.1983 позивач переведений у тому ж цеху свердлувальником 2 розряду (запис № 9); 27.02.1986 позивачу присвоєно 3 розряд свердлувальника (запис № 10); 01.03.1986 переведений у тому ж цеху свердлувальником 3 розряду (запис № 11); 06.02.1989 переведений у тому ж цеху фрезерувальником 2 розряду, присвоєно 2 розряд фрезерувальника (запис № 12); 20.04.1993 переведений у тому ж цеху фрезерувальником 6 розряду (запис № 13); 10.08.1993 звільнений за власним бажанням (запис № 14) (а.с.14-15).

Згідно з довідкою ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.02.2020 № 32 за період роботи з січня 1983 року до грудень 1988 року заробітна плата, що враховується при обчисленні пенсії склала 0,19424 грн. У довідці зазначено, що вона видана на підставі особових рахунків 1983-1988 років, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; заробітна плата вказана в гривнях у співвідношенні 1:100000 згідно грошової реформи; видавник не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений в довідці (а.с.16).

Відповідно до довідки ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.02.2020 № 33 за період роботи з січня 1989 року до червень 1993 року заробітна плата, що враховується при обчисленні пенсії склала 5,93689 грн. У довідці зазначено, що вона видана на підставі особових рахунків 1989-1993 років, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; заробітна плата вказана в гривнях у співвідношенні 1:100000 згідно грошової реформи; не заперечуємо проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений в довідці (а.с.17).

04.03.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії, до якої долучив довідки про заробітну плату від 10.02.2020 № 32 та № 33, видані ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" за період роботи з 01.01.1983 30.06.1993.

07.02.2022 позивач знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із наданням роз`яснень чому з дати його звернення (04.03.2020) відповідач не врахував довідки про заробітну плату та чи взагалі відповідачем вживалися дії щодо врахування таких довідок.

З аналізу матеріалів справи суд встановив, що 19.01.2021 відповідач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з проханням посприяти у здійсненні звірки відомостей, зазначених у довідках ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" від 10.02.2020 № 32 та № 33 період з 01.01.1983 до 30.06.1993 з первинними документами страхувальника. У разі виявлення розбіжностей просимо витребувати нову довідку (а.с. 56).

Отримавши запит відповідача від 19.01.2021, 02.02.2021 ГУ ПФУ в м. Києві направило за територіальною належністю до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Маріуполь) листом № 2600-1003-9/15061, де зазначило, що відповідно до наказу ГУ ПФУ в м. Києві від 09.06.2020 № 498 щодо підтвердження місцезнаходження організації за юридичною адресою, головними спеціалістами відділу контрольно-перевірочної роботи № 2 Дерев`янко Г.А. та Кузуб Л.А. було здійснено вихід та обстеження будівлі за адресою вул. Пожарського, 4. За результатами обстеження встановлено, що за такою адресою знаходиться житловий будинок, організація ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" відсутня. З телефонної розмови з арбітражним керуючим Куделею М.О. встановлено, що первинні документи щодо організацій, правонаступником яких є ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" знаходяться у м. Маріуполь, вул. Машинобудівників, 1 (а.с. 53).

18.02.2022 відповідач листом № 2547-2743/Б-02/8-1000/22 повідомив, що відповідач направив запит до ГУ ПФУ в м. Києві щодо здійснення перевірки відповідності змісту довідки первинним документам. Листом від 02.02.2021 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило, що запит про здійснення перевірки підстав видачі довідки переадресовано до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, проте відповідь на запит не надійшла. Відповідач 15.02.2022 направив повторний запит щодо здійснення перевірки первинних документів з довідками про заробітку плату від 10.02.2020 № 32 (а.с.19-20, 54-55).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає таке.

Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному сайті компанії "Азовмаш" (https://www.azovmash.com/ua/investors/) у розділі "Інвесторам" ПрАТ "МЗВМ" "Історія": ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" по праву є наступником ЖЗВМ (Ждановський завод важкого машинобудування, у 1948 році місто Маруіполь було переіменовано у Жданов), створеного у 1958 році на базі машинобудівних цехів і металургійного заводу імені Ілліча. 01.05.1959 підприємство стало юридичною особою. У 1989 році "Ждановважмаш" перейменований на "Азовмаш" (у зв`язку з поверненням місто історичної назви Маріуполь), що в 1991 році став концерном. 20.01.1994 наказом № 62 Мінмашпрому України на базі підприємств, що входили в Маріупольський державний концерн "Азомаш", які підлягали корпоратизації, створено ВАТ "Азов", у склад ВАТ "Азов" в 1996 році входили 14 фірм. ВАТ "Азов" ввійшло до складу ВАТ "Азовмаш". З ініціативи ОСОБА_3 ВАТ "Азов" отримало історичну назву ВАТ "МЗВМ", яку було зареєстровано в міськраді 26.03.2003.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" (скорочене найменування: ПрАТ "МЗВМ") зареєстроване 26.03.2003 за кодом 20355550, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Пожарського, 4 наразі в стані припинення.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа № 910/8259/16 за заявою ПАТ "Альфа-Банк" про порушення провадження у справі про банкрутство боржника ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" (), позаяк останнє має кредиторську заборгованість у сумі 918 763 945, 90 грн і неспроможне її погасити.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.06.2016 порушено провадження у справі № 910/8259/16 про банкрутство ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування", призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Куделю Марію Олександрівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 30.01.2013 № 8).

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" є належною особою, що видала позивачу довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.02.2020 № 32 та № 33.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 30.06.2000 незалежно від перерв.

Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону 1058-IV встановлено, зокрема, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Згідно з частиною третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30.06.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо здійснити перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 під час приймання документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.3. Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацом другим пункту 2.23 Порядку № 22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, який підтверджує стаж роботи.

Відповідно до статті 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, роботодавець або його правонаступник має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 у справі № 527/1655/17.

Однак законодавство не встановлює, що неможливість здійснити перерахунок пенсії пенсіонеру є наслідком не надання підприємством документів для перевірки або неможливості їх перевірки.

Суд встановив, що довідки, на підставі яких позивач просив здійснити перерахунок пенсії, видані на підставі особових рахунків, що в даному випадку і є первинними документами, підприємство знаходиться у стані припинення, довідка видана ліквідатором ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" Куделею М.О., місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Пожарського, буд. 4.

Суд дослідив, що відомості, зазначені у довідках про заробітну плату від 10.02.2020 № 32 та № 33 узгоджуються із записами трудової книжки позивача у період роботи з 1983 до 1993 рік на підприємстві "Ждановважмаш" (нині ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування").

Крім того, суд звертає увагу, що довідки про заробітну платну плату для обчислення пенсії видані ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" від 10.02.2020 № 32 та № 33 відповідають вимогам, встановлених Порядком № 22-1 на час видачі довідки.

Варто зазначити, що місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р та від 02 грудня 2015 р. № 1275-р віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09 грудня 2020 року № 1236 (із змінами) на території України установлено карантин.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

У серпні 2022 року Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України оновило перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23.08.2022, затвердженого наказом від 26 серпня 2022 року № 193, до якої зокрема віднесено і Маріупольську міську територіальну громаду.

Варто зазначити, що Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () перебуває у стані припинення.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що "підприємства, що знаходяться на непідконтрольній території України, і органи Пенсійного фонду не мають можливості здійснити перевірку відображених в них сум заробітної плати з первинними документами страхувальника, такі довідки не можуть братися до уваги при розрахунку пенсії", з огляду на таке.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (із змінами) визначено населені пункти, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Постановою Верховної Ради України від 11 грудня 2014 року № 32-VIII тимчасово, до переходу під контроль органів державної влади та органів місцевого самоврядування неконтрольованих ними населених пунктів Донецької області, було змінено межі міста Маріуполь, Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області. Зокрема, було збільшено територію міста Маріуполь на 2282,7 гектара земель за рахунок передачі до його складу 2282,7 гектара земель Новоазовського району, що знаходяться у віданні Виноградненської сільської ради (в тому числі території села Виноградне, села Піонерське, села Приморське) та затверджено територію міста Маріуполь загальною площею 20396 гектарів.

Проте, як вже встановлено судом ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" зареєстроване у місті Києві, а отже на підконтрольній території України.

Надаючи оцінку відомостям з листа ГУ ПФУ в м. Києві від 02.02.2021 № 2600-1003-9/15061 (а.с.53) про те, що первинні документи щодо організацій, правонаступником яких є ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" знаходяться в м. Маріуполь, вул. Машинобудівників, 1, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі Закон № 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, суд вважає за доцільне зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, § 45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки первинних документів особових рахунків 1983-1988, на підставі яких видані довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.02.2020 № 32 та № 33, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції/в районі бойових дій або тих, що в оточенні, як належних доказів, позаяк не можливість їх дослідження і, як наслідок, їх не прийняття призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював у м. Маріуполь протягом 1983-1993 років та заслужив пенсію своєю попередньою працею.

Як вже було встановлено судом, ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" зареєстроване у місті Києві, знаходиться у стані припинення. Доказів перереєстрації товариства на тимчасово окупованій території України відповідачем суду не надано.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для перерахунку пенсії.

Той факт, що Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України через проведення антитерористичної операції (у період 2020-2021 років) (у порядку передоручення повноважень від ГУ ПФУ у Київській області до ГУ ПФУ в м. Києві, від ГУ ПФУ в м. Києві до МОУ ПФУ) та у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану (з 24.02.2022) позбавлене можливості здійснити перевірку відповідності записів довідки первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, позаяк довідки про заробітну плату видані належним органом та містять усі необхідні реквізити та відомості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23.01.2018 у справі № 583/392/17, від 30.10.2018 у справі № 234/3038/17, від 11.12.2018 у справі № 360/1628/17.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог та інтересів тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Щодо визначення дати, з якої варто здійснити перерахунок, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 84 Закону № 1788-ХІІ та частини четвертої статті 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 04.03.2020, що не заперечується відповідачем (а.с.20, 46), а тому порушені права позивача підлягають відновленню з 01.03.2020.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що неможливість здійснити перевірку первинних документів, зазначеним у довідках про заробітну плату від 10.02.2020, з дня звернення позивача із заявою про здійснення перерахунку пенсії (04.03.2020) через відсутність доступу до таких документів (антитерористична операція, карантинні обмеження та введений в Україні воєнний стан) не пов`язано з волею позивача, а тому з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача належать задоволенню.

Суд визнає, що у межах спірних відносин об`єктом судового захисту є право позивача на прийняття справедливого рішення суб`єктом владних повноважень, внаслідок чого враховуючи дискреційні повноваження пенсійного органу належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області врахувати довідки про заробітну плату від 10.02.2020 № 32 та № 33 та перерахувати позивачу пенсію на підставі таких довідок з урахуванням мотивів наведених у цьому рішенні.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких дала Верховна Рада, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого до Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Європейський суд з прав людини в рішеннях неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певні свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (п. 36 рішення від 01.07.2003 у справі "Суомінеен проти Фінляндії" № 3780001/97).

У пункті 71 рішення у справі "Рисовський проти України" від 20.10.2011 Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип належного врядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Ризик будь-якої помилки держоргану має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Системно проаналізувавши норми законодавства України, діючого на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 992, 40 грн (квитанція від 11.05.2022 № Р24АС8481 та від 25.06.2022 № 0.0..2), а позовні вимоги задоволено повністю, наявні підстави для розподілу витрат зі сплати судового збору у розмірі 992, 40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) пенсію за період з 01.01.1983 30.06.1993 на підставі довідок про заробітну плату від 10.02.2020 № 32, № 33, виданих ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" з 01.03.2020 з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 992, 40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.