Справа № 320/10344/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
24 листопада 2022 року м. Київ № 320/10344/22
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд:
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни в довідку грошового забезпечення видану органу Пенсійного фонду у Київській області від 17.02.2022 та 01.09.2022 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2018 передбачені постановою КМУ №704, наступні складові: 100% президентської надбавки (ПО+ВЗ+ВР) 70% надбавку за безперервну службу 23 роки (ПО+ВЗ+ВР); 50% Надбавку за особливо важливе завдання (ПО+ВЗ+ВР); 100% надбавку за особливості проходження служби (ПО+ВЗ+ВР); 10% надбавку за робота з таємними виробами, носіями, документами; 100% нарахування премії (ПО); щорічну одноразову матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення що становить 50505 грн; щорічну допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, що становить 50505,00 грн;
- припинити дискримінацію ОСОБА_1 у визначенні зменшеного розміру довідки про грошове забезпечення, а саме надбавки (65%) за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, що передбачена у Постанові КМУ №704, та вказується у довідці про грошове забезпечення; у нарахуванні премії 35% замість 100%; у відсутності в довідці, передбаченої постановою КМУ №704 надавати один раз на рік військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, що нанесло позивачу збитки за 5 років у сумі 252525,00 грн; у відсутності в довідці, передбаченої постановою КМУ №704 надавати один раз на рік військовослужбовцям допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, що нанесло позивачу збитки за 5 років 252525,0 грн;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 10 денний термін, з часу набрання рішення суду законної сили, видати Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській обл. оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2018 з включенням всіх попередніх скасованих надбавок та нових встановлених розмірів надбавок згідно постанови КМУ №704 від 30.08.2017;
- за видачу недостовірних документів (довідок про грошове забезпечення ОСОБА_1 ) до пенсійного фонду у Київській області за період з 01.01.2018 по 01.01.2023 стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ст.625 ЦПК суми: щомісячної пенсії за період з 01.01.2018 по 01.01.2023 (5років = 60міс.), що становить 2 272 531,20грн; 3% річних становить 39598.00 грн; втрати від інфляції що становлять 409033.30 грн; компенсаційні втрати частини доходів. К=0,14 318154,4 грн; щорічної матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2018 по 01.01.2023 (час винесення рішення), що становить 252525 грн; 3% річних становить 4400,0 грн; втрати від інфляції становлять 45452.0 1грн; компенсаційні втрати частини доходів К=0,14 35353,5 грн; щорічної допомоги для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2018 по 01.01.2023 (час винесення рішення), що становить 252525.00 грн; 3% річних становить 4400,00 грн; втрати від інфляції становлять 45452,02 грн; компенсаційні втрати частини доходів. К=0,14 35353,5грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху у зв`язку з наступним.
Згідно з частиною першою статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).
Адміністративна процесуальна правоздатність - абстрактна умова володіння всіма процесуальними правами і обов`язками, яка передбачає можливість конкретної особи стати суб`єктом конкретних процесуальних правовідносин, стати персоніфікованим носієм прав і обов`язків, передбачених законом для даного суб`єкта і даних правовідносин. Тому особою, що бере участь у справі, можуть бути лише особи, які володіють процесуальною правоздатністю.
Для особистої участі в адміністративній справі недостатньо володіти лише правоздатністю, необхідна ще й адміністративна процесуальна дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.
Відповідно до частини другої статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.
Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальні права та обов`язки, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття.
Положеннями статті 34 Цивільного кодексу України, серед іншого, передбачено, що особа вважається повнолітньою, якщо вона досягнула вісімнадцяти років.
Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VІ паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним доказом наявності у ОСОБА_1 адміністративної процесуальної правосуб`єктності є саме паспорт громадянина України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в цьому випадку належним доказом наявності у позивача адміністративної процесуальної правосуб`єктності є саме паспорт громадянина України.
У зв`язку з цим, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати копії усіх заповнених сторінок паспорту громадянина України ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".
Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що ним об`єднано у позовній заяві три позовні вимоги немайнового характеру (з урахуванням похідної) та вимогу майнового характеру (про стягнення щомісячної пенсії за період з 01.01.2018 до 01.01.2021 у розмірі 2 272 531,20 грн, 3% річних 39598,00 грн; витрати від інфляції у розмірі 409033,30 грн; щорічної матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 252525,00 грн; 3 % річних 4400,00 грн; втрати інфляції 45452,01 грн; компенсаційні втрати частини доходів).
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня 2022 року, становить 2481,00 грн.
Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачеві слід було сплатити судовий збір у розмірі 2977,20 грн (2270,00 грн.х0,4 х 3) за подання позовної заяви немайнового характеру та 12405,00 грн ((2272532,20 + 39598,00 + 252525,00 + 4400,00 + 45452,01) х 1% = 30235,40, але не більше 12405,00 грн) за подання позовної заяви майнового характеру.
Проте, позивачем не додано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору, посилаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за цим позовом на підставі ч.2 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тобто у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
За правилом пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці».
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
З матеріалів справи вбачається, що позивач вже з січня 1993 року не перебуває у трудових відносинах з відповідачем, є пенсіонером Міністерства оборони України.
Позивач отримує пенсію за вислугу років, що була обчислена згідно вимог Закону України №2263-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
З позовної заяви убачається, що предметом даного спору є оскарження протиправної бездіяльності відповідача щодо внесення змін ло довідки про розмір грошового забезпечення позивача для здійснення перерахунку основного розміру пенсії позивача як військового пенсіонера у відповідності до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відтак, спір у зазначеній справі не пов`язаний із захистом трудових прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним права на працю, а отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Згідно з ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
За умовами п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 р., відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші копії документа.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4 ст. 94 КАС України).
Частиною 5 ст. 94 КАС України передбачено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Проте, додані позивачем до позовної заяви копії документів містять суттєву деформацію їх змісту внаслідок сканування чи електронної обробки. У зв`язку з чим такі копії не можуть бути допустимими доказами у цій справі, бо не відтворюють змісту их оригіналів.
Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на те, що матеріали позовної заяви оформлені не належним чином, чого вимагає Кодекс адміністративного судочинства України, суддя визнав за необхідне залишити позовну заяву без руху.
Недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання суду:
- завіреної належним чином копії паспорту та ідентифікаційного номеру позивача;
- копії квитанції про сплату судового збору у розмірі 2977,20 грн за подання позовної заяви немайнового характеру та 12405,00 грн за подання позовної заяви майнового характеру;
- зазначення заходів досудового врегулювання спору з наданням відповідних доказів;
- надання суду завірених належним чином копій всіх документів, придатних для читання та у повній відповідності змісту їх оригіналів.
Керуючись ст.ст. 161, 169, 171 КАС України, суд -
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.
Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Копію ухвали надіслати позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лисенко В.І.