Справа № 307/546/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 307/546/22 пров. № А/857/11438/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року, ухвалене суддею Рейті С.І. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 307/546/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 24 від 19.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача, при визначенні тривалості страхового стажу, зарахувати до страхового стажу, період роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК», з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року, відповідно даних трудової книжки та у зв`язку з цим призначити пенсію з дня звернення, тобто 11.01.2022 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивачки у ВАТ «Тересвянський ДОК» не підтверджується, оскільки роботодавець позивачки, ВАТ «Тересвянський ДОК», подав відомості про застрахованих осіб за 1999 та 2000 роки, але у списках осіб, що працювали, ОСОБА_1 не значиться. Крім того, відомості про прийняття на роботу у ВАТ «Тересвянський ДОК», звільнення та нарахування заробітної плати, зокрема, за 1984-1988 та 1990-2000 роки, архівний відділ Тячівської районної державної адміністрації надати не може, оскільки відповідні документи на зберігання не надходили. У книзі нарахування заробітної плати робітникам цеху ДСП за 1989 рік, позивачка не значиться.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Позивачка також зазначає, що трудова книжка не містила недоліків чи у ній були відсутні певні відомості, для того, щоб відповідач мав право витребовувати додаткові документи для підтвердження трудового стажу. Також позивачка вважає, що не може нести відповідальність за дії роботодавця через те, що роботодавець не виконав свій обов`язок щодо здачі документів про її трудову діяльність в архів.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 11.01.2022 року позивачка звернулася до Тячівського сектору обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком. З метою підтвердження свого трудового стажу при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії, надала спеціалісту свої трудові книжки та довідки, отримані з архівного відділу Тячівської райдержадміністрації, з ВАТ «Тересвянський ДОК» та з СГВК «Ганичі».

За результатами розгляду зазначеної заяви та доданих до неї документів (із застосуванням принципу екстериторіальності) Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 19 січня 2022 року прийняло рішення № 24 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в листі № 0700-0304-8/4246 від 28.01.2022 року роз`яснило позивачці, що до страхового стажу позивачки не враховано період роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року, у зв`язку з порушенням вимог п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року № 58, а саме дата заповнення трудової книжки перевищує тижневий термін (дата заповнення трудової книжки 10.04.2000). Крім того через те, що ЗАТ «Тересвянський ДОК» подав відомості про застрахованих осіб за звітні періоди: 1999 рік, 2000 рік до системи персоніфікованого обліку «Індивідуальні відомості про застраховану особу», але у списках осіб, що працювали, позивачка не значиться. Також, згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні будь-які дані про період роботи позивачки в ЗАТ «Тересвянський ДОК».

Позивачка вважає, що відповідача протиправно не врахував стаж роботи позивачка в ЗАТ «Тересвянський ДОК» за період з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року, тому звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно із абзацом 12 пункту 4.2 постанови Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі за принципом екстериторіальності рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії прийняло Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.

Як слідує із матеріалів справи, позивачка просить скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком прийняте цим органом Пенсійного фонду, однак, як відповідача його не зазначає.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до ч. 3 статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з п. 4 та 7 цієї статті, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції вказаних вимог процесуального закону не виконав та вирішив спір без участі особи, яка має обов`язок відповідати за вказаним позовом.

Апеляційний суд зазначає, що позовна вимога про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області № 24 від 19.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком не може бути вирішена без залучення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області у якості відповідача.

Апеляційний суд на стадії апеляційного провадження позбавлений повноважень залучати відповідача чи співвідповідача.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що друга позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу, період роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року, відповідно даних трудової книжки та у зв`язку з цим призначити пенсію позивачці з 11.01.2022 року дня звернення є похідною позовною вимогою від першої та тісно з нею пов`язана і, в даному випадку, не може бути розглянута та вирішена окремо.

Крім того, як йшлося вище, органом, уповноваженим розглядати заяву позички, є Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, а тому підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вчиняти будь які дії, пов`язані із призначенням позивачці пенсії відсутні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області розгляд заяви позивачки не здійснювало, а тому і прав позивачки на призначення пенсії не порушило.

За наведених обстави підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції допустив це процесуальне порушення, і суд апеляційної інстанції позбавлений можливості його усунути, то рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Водночас, апеляційну скаргу позивачки необхідно задовольнити частково, оскільки позивачка просила скасувати рішення суду першої інстанції, однак, з інших мотивів.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачка не позбавлена можливості звернутися з аналогічним позов до належного відповідача (відповідачів).

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у в справі № 307/546/22 скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Постанова складена 28.11.2022 року