Справа № 380/12193/22
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Драйв» про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Драйв`з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №19 від 27.05.2022 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення в частині вилучення необґрунтовано одержаної виручки в сумі 431748,40 гривень та штрафу в сумі 431748,40 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 10 по 23 травня 2022 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області проведена позапланова перевірка з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних цін, за результатами якої складений акт від 23.05.2022 №15. На підставі акту №15 від 23.05.2022 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області прийнято рішення №19 від 27.05.2022 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення, яким вилучено необґрунтовано одержану виручку у сумі 448853,40 гривень та штрафу у сумі 448853,40 гривень.

Позивач не погодився з рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №19 від 27.05.2022 та подав до Держпродспоживслужби України скаргу від 24.06.2022 №24/06/2022-1, за результатами якої рішенням про результати розгляду скарги від 22.07.2022 №15.2.2-8/3201 про розгляд скарги від 24.06.2022 №24/06/2022-1 рішення №19 від 27.05.2022 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення залишено без змін, а скаргу без задоволення, яке отримано 05.08.2022.

Позивач зазначає про відсутність у Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області підстав для накладення санкцій, оскільки товариство не здійснювало реалізацію пального з 14.03.2022 по 15:00 годину 18.03.2022 за завищеними цінами, оскільки 13.03.2022 на офіційному сайті Міністерства економіки України була опублікована інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm (станом на 12.03.2022) на виконання вимог пункту 41-4 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та визначено середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm, яка становить 39,90 гривень та 1 літра бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm, яка становить 38,97 гривень.

18.03.2022 на офіційному сайті Міністерства економіки України була опублікована інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm (станом на 18.03.2022) та визначено середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm, яка становить 32,05 гривень та 1 літра бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm, яка становить 28,87 гривень, тому, позивачем о 15:00 годині 18.03.2022 приведено у відповідність ціни відповідно до вищезазначеної публікації середніх цін на пальне.

Позивач наголошує, що у період з 14.03.2022 по 15:00 годину 18.03.2022 встановлено свої ціни в межах граничних розмірів цін на дизельне пальне та бензин автомобільний, які становили: дизельне пальне 39,90 гривень (середня вартість відповідно до публікації середньої вартості Міністерства економіки України) + 5 гривень (максимальний розмір торгівельної надбавки відповідно до абз. 3 п. 41-4 постанови КМУ №1236) = 44,90 гривень. Бензин автомобільний 38,97 гривень (середня вартість відповідно до публікації середньої вартості Міністерства економіки України) + 4,55 грн (максимальний розмір торгівельної надбавки відповідно до абз.3 п. 41-4 постанови КМУ №1236) = 43,52 гривень.

Отже, підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення є необґрунтованими, а рішення щодо вилучення необґрунтовано одержаної виручки у сумі 431748,40 гривень та накладення штрафу у сумі 431748,40 гривень підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано суду відзив на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що на підставі доручення Прем`єр-міністра України від 07.05.2022, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 10.05.2022 № 493-ОД та направлення №405 від 10.05.2022 посадовими особами управління у період з 10.05.2022 по 23.05.2022 проведена позапланова перевірка ТОВ «Окко-Драйв» з питань дотримання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 41-4 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: необґрунтовано одержана виручка у сумі 448853,40 гривень від реалізації пального за завищеними цінами. Вказане порушення стало підставою для прийняття 27.05.2022 рішення №19 про застосування до ТОВ «Окко-Драйв» відповідальності у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання у сумі 448853,40 гривень та штрафу у розмірі 100% необґрунтовано одержаної виручки у сумі 448853,40 гривень.

27.05.2022 складений припис №07 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, відповідно до якого в місячний термін з дня отримання усунути порушення вимог законодавства, щодо формування, встановлення та застосування цін на бензин А-92, А-95 та дизельне паливо, шляхом дотримання встановлених способів державного регулювання цін з повідомленням Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області в триденний термін з моменту виконання припису.

30.05.2022 супровідним листом №Вих-01-27/07.3/1275 рішення №19 та припис №07 від 27.05.2022 направленні ТОВ «Окко-Драйв», яке отримано 13.06.2022, проте, рішення №19 та припис №07 від 27.05.2022 не виконанні, зокрема про вжиті заходи щодо виконання відповідач не повідомлявся.

Наголошує, що 23.05.2022 на директора ТОВ «Окко-Драйв» ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 165-2 КУпАП та постановою №30 про накладення штрафу від 18.08.2022 директора ТОВ «Окко-Драйв» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 165-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550,00 гривень, який 06.09.2022 був сплачений, що підтверджує факт визнання правопорушення застосованого до ТОВ «Окко-Драйв» у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки у сумі 448853,40 гривень та штрафу у сумі 448853,40 гривень.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Окко-Драйв» (далі-ТОВ «Окко-Драйв») є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 20122395.

Основним видом діяльності ТОВ «Окко-Драйв» є роздрібна торгівля пальним.

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №493-ОД від 10.05.2022 «Про проведення позапланової перевірки» відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про ціни і ціноутворення», ч. 8 ст. 4, абз. 8 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»,доручення Прем`єр-міністра України від 08.05.2022 №11381/0/1-22, п. 2 постанови КМУ №303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» та п.п. 11 п. 4 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 №160 призначено з 10 по 23 травня 2022 року, провести позаплановий захід державного нагляду (контролю) ТОВ «Окко-Драйв» (, юридична адреса: 82660, Львівська область, Стрийський район, смт. Славське, вул. Івана Франка, буд. 14-А) по об`єктах, що розташовані в Полтавській області з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування цін на бензини автомобільні та дизельне паливо.

На підставі наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №493-ОД від 10.05.2022 «Про проведення позапланової перевірки» видано направлення на перевірку ТОВ «Окко-Драйв» від 10.05.2022 №405, яке отримано уповноваженим працівником ТОВ «Окко-Драйв» - Болотовою М.І. 10.05.2022, про що свідчить підпис на направленні.

23.05.2022 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області складено акт за результатами проведення позапланової перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №15, в якому зазначено, що відповідно до направлення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 10.05.2022 №405 позапланова перевірка проводилась у період з 10 по 23 травня 2022. Перевірка проводилася на АЗС, що розташовані в Полтавській області. Відповідно до акта перевірки, в ході її проведення встановлено, що ТОВ «Окко-Драйв» завищено рівні роздрібних цін розрахованих з урахуванням п. 41-4 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Необґрунтовано одержана виручка, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (постанова КМУ від 09.12.2020 №1236) складає 448853,40 гривень і наводиться в додатках №1-9, що є невід`ємною частиною акту перевірки.

В акті №15 від 23.05.2022 зазначено, що перевірку здійснено за участі менеджера із організації роботи мережі АЗС ТОВ «Окко-Драйв» Болотової Маргарити Ігорівни та директора ТОВ «Окко-Драйв» Рассказова Дмитра Сергійовича. Примірник акта на 43 сторінках менеджер із організації роботи мережі АЗС ТОВ «Окко-Драйв» Болотова М.І. отримала 23.05.2022, про що свідчить її підпис в акті №15 від 23.05.2022.

Крім того, в акті №15 від 23.05.2022 зазначено, що «з виявленими порушеннями не погоджуюсь, заперечення додаються в письмовій формі».

Проте, суд зазначає, що сторонами зазначені письмові заперечення до матеріалів справи не долучені.

27.05.2022 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області винесено припис №07 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, відповідно до якого в місячний термін з дня отримання припису усунути порушення вимог законодавства, щодо формування, встановлення та застосування цін на бензин А-92, А-95 та дизельне паливо, шляхом дотримання встановлених способів державного регулювання цін з повідомленням про вжиті заходи в триденний термін з моменту виконання припису.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області 27.05.2022 прийнято рішення №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення, яким до ТОВ «Окко-Драйв» застосовано відповідальність у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання у сумі 448853,40 гривень та штрафу у розмірі 100% необґрунтовано одержаної виручки у сумі 448853,40 гривень.

Листом від 30.05.2022 №Вих-01-27/07.3/1275 Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області направило на адресу ТОВ «Окко-Драйв» припис №07 від 27.05.2022 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та рішення №19 від 27.05.2022 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення. Лист від 30.05.2022 №Вих-01-27/07.3/1275 отриманий уповноваженим представником ТОВ «Окко-Драйв» 13.06.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

ТОВ «Окко-Драйв» звернувся до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зі скаргою від 24.06.2022 №24/06/2022-1, в якій просив скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 27.05.2022 №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення.

Листом від 22.07.2022 №15.2.2-8/9201 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повідомила, що не вбачає підстав для скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 27.05.2022 №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення.

В листі також зазначено, що за інформацією Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області викладеної в листі від 04.07.2022 №01/27/07.3/1701, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Окко-Драйв» у період з 06.03.2022 по 19.03.2022 завищено рівні роздрібних цін на пальне, що призвело до необґрунтовано отриманої суми виручки, чим порушено вимоги п. 41-4 Постанови №1236. Згідно даних з офіційного веб-сайту Мінекономіки, під час здійснення перевірки в наявності була інформація щодо рівнів середніх цін станом на 03.03.2022, 18.03.2022. При цьому, під час закриття перевірки, а саме 23.05.2022 інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних станом на 13.03.2022 на офіційному веб-сайті Мінекономіки була відсутня, тому, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області при розрахунку необґрунтовано отриманої суми виручки взято до уваги інформацію Мінекономіки про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних станом на 03.03.2022, 18.03.2022.

Щодо реалізації пального 06.03.2022 та 07.03.2022 за завищеними цінами, ТОВ «Окко-Драйв» будь-які пояснення щодо причин завищення цін на пальне не надавалися.

Щодо визнання ТОВ «Окко-Драйв» незаконним нарахованої суми зайво одержаної виручки станом на 19.03.2022 по причині помилки системи обліку реалізації пального зазначено, що в ході перевірки ТОВ «Окко-Драйв» надали документи реалізації пального станом на 19.03.2022, за підписом посадової особи менеджера із організації роботи мережі ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що 23.05.2022 спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області відносно директора ТОВ «Окко-Драйв» ОСОБА_1 складено протокол №13 за ч. 1 ст. 165-2 КУпАП. Один екземпляр протоколу отримала менеджер управитель мережі АЗС ОСОБА_2 23.05.2022, про що свідчить її підпис в протоколі.

Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області направило на адресу директора ТОВ «Окко-Драйв» лист від 12.07.2022 №Вих-01-27/07.3/1841 в якому повідомляло, що розгляд справи по протоколу від 23.05.2022 №13 відбудеться 18.08.2022 о 10:00 годині за адресою: м. Полтава, вул. Воскресенський узвіз, буд. 7 в приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області. Лист від 12.07.2022 №Вих-01-27/07.3/1841 отриманий уповноваженим представником ТОВ «Окко-Драйв» 25.07.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

18.08.2022 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області прийнято постанову №30 про накладення штрафу, відповідно до якої директора ТОВ «Окко-Драйв» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 165-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 2550,00 гривень, яка листом від 18.08.2022 №Вих-01-27/07.3/2302 направлена директору ТОВ «Окко-Драйв» ОСОБА_1 та квитанцією про оплату від 06.09.2022 №161478696 сплачена.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, визначення основних засад цінової політики та регулювання відносин, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, регулюються Законом України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 №5007-VI (далі-Закон №5007-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону №5007-VI терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

- встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни;

- гранична ціна - максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб`єктом господарювання;

- декларування зміни ціни та/або реєстрація ціни - інформування суб`єктом господарювання у встановленому порядку органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної;

- застосування ціни - продаж (реалізація) товару за встановленою ціною;

- фіксована ціна - обов`язкова для застосування суб`єктами господарювання ціна, встановлена Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та державними колегіальними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та компетенції.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» (ч.1 ст.2 Закону №5007-VI).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону №5007-VI, встановлено що державна цінова політика є складовою частиною державної економічної та соціальної політики і спрямована на забезпечення соціальних гарантій населенню в разі зростання цін.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №5007-VI Кабінет Міністрів України:

1) забезпечує проведення державної цінової політики;

2) здійснює державне регулювання цін, визначає повноваження органів виконавчої влади щодо формування, встановлення та застосування цін, якщо інше не визначено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) визначає перелік товарів, державні регульовані ціни на які затверджуються відповідними органами виконавчої влади, якщо інше не визначено законом.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону №5007-VI суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: - вільні ціни; - державні регульовані ціни.

Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін (ч.1 ст.11 Закону №5007-VI).

Відповідно до ст. 12 Закону №5007-VI державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.

Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв`язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади, державні колегіальні органи та органи місцевого самоврядування під час встановлення державних регульованих цін на товари до складу таких цін обов`язково включають розмір їх інвестиційної складової частини.

Статтею 16 Закону №5007-VI визначено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону №5007-VI уповноважені органи мають право проводити у суб`єктів господарювання в встановленому порядку планові та позапланові перевірки, зокрема, достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін.

Згідно із п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667 (далі-Положення №667) Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та яка реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, та зокрема, з контролю за цінами.

Відповідно до пп. 1, пп. 2 п. 3 Положення № 667, одним із завдань Держпродспоживслужби є реалізація державної політики з контролю за цінами та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до п. 7 Положення № 667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Таким чином, Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області є територіальним органом виконавчої влади, уповноваженим здійснювати державний нагляд у спосіб проведення планових та позапланових перевірок щодо дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства стосовно формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №5007-VI державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів);

2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Відповідно до пп. 5-7 п. 8 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та статей 5 і 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» Кабінет Міністрів України 22.04.2020 прийняв постанову №341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення» (далі-Постанова №341), якою запровадив державне регулювання цін на товари, що мають істотну соціальну значущість та товари протиепідемічного призначення шляхом декларування зміни роздрібних цін на товари, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 1 цієї постанови.

Постановою №341 затверджений Перелік товарів, що мають істотну соціальну значущість, до якого, зокрема, включені: бензин марки А-92, бензин марки А-95, дизельне пальне.

Пунктом 41-4 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 (далі-Постанова №1236) у редакції від 24.02.2022 та від 09.03.2022 передбачено, що на період дії карантину граничний рівень торговельної надбавки установлений в розмірі: не більше 5 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива; не більше 4,55 гривні з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.

Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm визначається Міністерством економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 та 0,745 кілограма на літр відповідно, витрат на зовнішнє логістичне забезпечення та інших витрат, передбачених зовнішньоекономічним договором (контрактом) у сумі 27 доларів США/тонн, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подає щомісяця до 1, 11 і 21 числа Міністерству економіки зазначені розрахунки.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подає щомісяця до 1, 11 і 21 числа Міністерству економіки зазначені розрахунки. Інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства економіки щомісяця до 3, 13 і 23 числа.

Пунктом 41-4 Постанови № 1236 у редакції від 17.03.2022 та від 19.03.2022 передбачено, що на період дії карантину граничний рівень торговельної надбавки установлений в розмірі: не більше 5 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива; не більше 4,55 гривні з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.

Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm визначається Міністерством економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 та 0,745 кілограма на літр відповідно, витрат на зовнішнє логістичне забезпечення у сумі 50 доларів США/тонну та інших витрат, передбачених зовнішньоекономічним договором (контрактом) у сумі 150 доларів США/'тонну, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подає щомісяця до 1, 11 і 21 числа Міністерству економіки зазначені розрахунки. Інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства економіки щомісяця до 3, 13 і 23 числа.

Пунктом 41-4 Постанови № 1236 у редакції від 28.03.2022 передбачено, що на період дії карантину граничний рівень торговельної надбавки установлений в розмірі: не більше 5 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива; не більше 4,55 гривні з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.

Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm визначається Міністерством економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 та 0,745 кілограма на літр відповідно, витрат на зовнішнє логістичне забезпечення у сумі 50 доларів США/тонну та інших витрат, передбачених зовнішньоекономічним договором (контрактом) у сумі 150 доларів США/'тонну, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подає щомісяця до 1, 11 і 21 числа Міністерству економіки зазначені розрахунки. Інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства економіки щомісяця до 3, 13 і 23 числа.

Під час продажу (реалізації) «брендового преміального» дизельного палива та бензинів автомобільних, із покращеними показниками якості та позначення (маркування) яких включає певну торгову марку (товарний знак), розмір доплати не може перевищувати 5 відсотків до розміру роздрібних цін на відповідні види палива, визначені згідно з абзацами третім - п`ятим цього пункту.

Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Міністерства економіки:

- 03.03.2022 об 11:19 годині, на підставі розрахунків Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Міністерство економіки визначило станом на 03.03.2022 середню вартість 1 літра дизельного палива у розмірі 30,92 гривень, та 1 літра бензинів автомобільних у розмірі 33,79 гривень;

- 13.03.2022 о 20:27 годині, на підставі розрахунків Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Міністерство економіки визначило станом на 12.03.2022 середню вартість 1 літра дизельного палива у розмірі 39,90 гривень, та 1 літра бензинів автомобільних у розмірі 38,97 гривень;

- 18.03.2022 о 08:59 годині, на підставі розрахунків Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Міністерство економіки визначило станом на 18.03.2022 середню вартість 1 літра дизельного палива у розмірі 32,05 гривень, та 1 літра бензинів автомобільних у розмірі 28,87 гривень;

- 25.03.2022 о 17:48 годині, на підставі розрахунків Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Міністерство економіки визначило станом на 22.03.2022 середню вартість 1 літра дизельного палива у розмірі 32,43 гривень, та 1 літра бензинів автомобільних у розмірі 28,98 гривень.

Таким чином, враховуючи вимоги пункту 41-4 Постанови №1236, суд зазначає, що для суб`єктів господарювання, які здійснювали реалізацію пального з:

- 03.03.2022 максимально допустима ціна продажу 1 л дизельного палива становила 35,92 гривень (30,92+5,00), максимально допустима ціна продажу 1 л бензину становила 38,34 гривень (33,79+4,55);

- 13.03.2022 максимально допустима ціна продажу 1 л дизельного палива становила 44,90 гривень (39,90+5,00), максимально допустима ціна продажу 1 л бензину становила 43,52 гривень (38,97+4,55);

- 18.03.2022 максимально допустима ціна продажу 1 л дизельного палива становила 37,05 гривень (32,05+5,00), максимально допустима ціна продажу 1 л бензину становила 33,42 гривень (28,87+4,55);

- 25.03.2022 максимально допустима ціна продажу 1 л дизельного палива становила 39,30 гривень (32,43+5,00+5%), максимально допустима ціна продажу 1 л бензину становила 35,21 гривень (28,98+4,55+5%).

Враховуючи вищезазначене, суд погоджується з доводами позивача, що станом на 13.03.2022 Міністерством економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (лист від 11.03.2022 № 16/2-49-22) визначено середню вартість 1 літра дизельного палива у розмірі 39,90 гривень, та 1 літра бензинів автомобільних у розмірі 38,97 гривень, яка давала обґрунтоване право на встановлення максимально допустимої ціни продажу 1 л дизельного палива у розмірі 44,90 гривень та 1 л бензину у розмірі 43,52 гривень, тому ТОВ «Окко-Драйв» мав право здійснювати реалізацію бензину та дизельного палива в період з 13.03.2022 по 18.03.2022 за цінами 43,52 гривень та 44,90 гривень.

Суд зазначає, що 13.03.2022 о 20:27 годині на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України опублікована в розділі «Діяльність-Промислова політика-Середня вартість палива та бензинів автомобільних» середня вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних (станом на 12.03.2022), яку також можливо переглянути за посиланням (https://www.me.gov.ua/Documents/Detail?lang=uk-UA&id=46e647a5-177d-4141-a8f3-56d4068badb0&title=SeredniaVartist1-LitraDizelnogoPalivaUlsd10-PpmTaBenzinivAvtomobilnikhGasoline10-Ppm-stanomNa12-03-2022-Roku-), тому доводи Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області щодо неоприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України середньої вартості 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних (станом на 12.03.2022), суд до уваги не приймає, оскільки зазначені доводи спростовуються опублікованою на веб-сайті Міністерства економіки України в розділі «Діяльність-Промислова політика-Середня вартість палива та бензинів автомобільних» середньої вартості 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних (станом на 12.03.2022).

Крім того, суд зазначає, що на суб`єктів господарювання не покладено обов`язок, щодо постійного моніторингу веб-сайту Міністерства економіки України для з`ясування інформації про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних, тому, вважає, що реалізація пального до 15:00 години 18.03.2022 здійснювалася не умисно і не для отримання необґрунтованої виручки за завищення рівня роздрібної ціни розрахованої з урахуванням п. 41-4 Постанови №1236.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази, які спростовують твердження позивача та свідчать про здійснення реалізації пального протягом всього дня 18.03.2022, за завищеним рівнем роздрібної ціни, а не до 15:00 години 18.03.2022, як зазначає ТОВ «Окко-Драйв».

Тому, суд не вважає, що ТОВ «Окко-Драйв» не порушив норми Закону №5001 здійснюючи реалізацію пального до 15:00 години 18.03.2022.

Отже, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач протягом часу з 13.03.2022 по 18.03.2022 здійснював реалізацію бензину та дизельного палива за цінами продажу 1 л дизельного палива у розмірі 44,90 гривень та 1 л бензину у розмірі 43,52 гривень правомірно, проте, зазначений період включений відповідачем в оскаржуване рішення.

Суд, також не бере до уваги посилання Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на факт сплати керівником ОСОБА_1 штрафу у розмірі 2550,00 гривень згідно постанови №30 від 18.08.2022, як на підставу визнання вчинення правопорушення встановленого під час позапланової перевірки та погодження з прийнятим рішенням, оскільки в даному випадку штраф був складений та сплачений саме фізичною особою посадовою особою ТОВ «Окко-Драйв», який самостійно здійснює та реалізує своє право на судове оскарження або добровільну сплату штрафу, та ніяким чином не свідчить про правомірність прийняття рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення №19 від 27.05.2022.

Разом з тим, судом з досліджувальних додатків до акту перевірки встановлено, що на автозаправних станціях ТОВ «Окко-Драйв» розташованих на території Полтавської області 06.03.2022, 07.03.2022 та 19.03.2022 здійснювалась реалізація дизельного палива та бензинів автомобільних за завищеним рівнем роздрібних цін розрахованих з урахуванням п. 41-4 Постанови №1236.

Згідно додатків до акту перевірки необґрунтовано отримана виручка за 06.03.2022 складає 8611,68 гривень, за 07.03.2022 складає 3647,29 гривень, за 19.03.2022 складає 12215,22 гривень, загалом 24474,19 гривень.

Отже, судом встановлено, що сума необґрунтовано отриманої виручки за 06.03.2022, 07.03.2022 та 19.03.2022 складає 24474,19 гривень.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Суд зазначає, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Беручи до уваги те, що відповідачем прийнято спірне рішення, в якому протиправну частину можна виокремити, ідентифікувати, суд дійшов висновку про скасування спірного рішення частково, в сумі 424379,21 гривень необґрунтовано одержаної виручки та штрафу в сумі 424379,21 гривень, оскільки правильність визначеної Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області суми необґрунтовано одержаної виручки та штрафу не доведена. Разом з тим сума необґрунтовано одержаної виручки в сумі 24474,19 гривень та штрафу в сумі 24474,19 гривень правомірно визначена та обрахована відповідачем.

Враховуючи вищезазначене, відповідачем невраховані всі обставини та моменти, що призвело до невірного обчислення суми необґрунтованої виручки та штрафу визначеного в рішенні від 27.05.2022 №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення, відтак, рішення №19 від 27.05.2022 підлягає частковому скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до правової позиції Європейського суду у справі YvonnevanDuyn v. Home Office (Case 41/74 vanDuyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при визначенні ціни на відповідні товари та торгівельної надбавки, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

У іншому випадку, держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україна 17.07.1997 прийняла Закон України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» за № 475/97-ВР.

Пунктом 1 цього Закону визначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Частиною 1 статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Так, у справі «Будченко проти України» у своїх зауваженнях заявник доводив, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини концепція майна не обмежувалась існуючим майном, але також могла охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав законні сподівання щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність (рішення у справі Ганс-Адам II проти Німеччини). Суд нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам. У цій справі заявник працював у гірничій промисловості приблизно тринадцять років. Чинне на час подій законодавство звільняло його від оплати за спожиту електроенергію та природний газ. Суд зазначає, що право заявника на таке звільнення було підтверджено національними органами влади та, зокрема, національними судами. Отже, заявник мав визнаний майновий інтерес за статтею 1 Першого протоколу. Суд також зазначав, що, тим не менш, у задоволенні вимог заявника щодо звільнення його від сплати було відмовлено, оскільки не існувало механізму реалізації відповідного законодавчого положення, а це становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Суд нагадав, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії). Питання тлумачення та застосовування національного законодавства є, перш за все, компетенцією національних органів влади. Проте Суд повинен перевірити, чи породжує спосіб тлумачення та застосування національного законодавства наслідки, що відповідають принципам Конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики Суду (рішення у справі Скордіно проти Італії (№ 1).

У справі «Кечко проти України» Суд зауважив, що скарга заявника до національних органів влади щодо періоду між 1 січня та 23 червня 1999 року базувалась на спеціальних та чинних на той період часу положеннях національного законодавства. Надбавка до заробітної плати повинна була бути виплаченою відповідно до єдиної об`єктивної умови - період часу, протягом якого заявник працював вчителем. Оскільки заявником була дотримана умова 10-річного стажу, то можна сказати, що він має якщо не право, то законні сподівання на отримання зазначених коштів.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» Суд, який є керівним у інтерпретації закону, відповідно до обставин справи з`ясував, що скарги мають бути розглянуті відповідно до 1 статті першого Протоколу, а саме: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Окремо посилаючись на виплати соціальної допомоги, стаття 1 першого Протоколу не обмежує держав-учасників щодо наявності або конкретної форми схеми соціального захисту, або вибору типу чи розміру пільг, що надаються за цими схемами. Однак, якщо у державі - учаснику існує законодавство, що передбачає виплати у вигляді пільг на соціальне забезпечення, незважаючи на те, чи виплачуються такі пільги за певних умов або у вигляді попередніх виплат, таке законодавство має розглядатись як таке, що формує майнове право, яке гарантується статтею 1 першого протоколу для осіб, які задовольняють його вимоги. Суд визначив, що заяву заявників із вимогою виплати доплати до пенсії, яку не оскаржує відповідач, необхідно розглядати у рамках 1 статті першого протоколу. Доплата до пенсії у даному випадку може розглядатись як майно у розумінні відповідного положення Протоколу. Питанням залишається той факт чи заяви заявників стосовно того, що вони мають право на відповідний розмір доплати складають право власності у розумінні даного положення, і якщо так, то чи порушує невиплата доплати право власності заявників.

Водночас, Суд нагадав, що за певних обставин законні очікування стосовно отримання власності можуть гарантуватись 1 статтею першого Протоколу. Хоча, у випадках, коли заява стосується права власності, особу, якій воно гарантовано, можна вважати як таку, яка має «законні очікування», якщо у національному законодавстві існують достатні підстави для таких очікувань, наприклад якщо існує прецедент національних судів, що підтверджує їх існування (рішенняКопецьки проти Словаччини). Однак законні очікування не виникають у випадках, коли існує суперечливість стосовно інтерпретації та застосування національного законодавства і скарги заявників постійно відхиляються національними судами (рішення Анхойзер-Буш Інк проти Португалії). Суд також відзначив, що перша і найбільш важлива вимога 1 статті першого Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним, і переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто справедливого співвідношення між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що в розумінні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції майнові права позивача перебувають у безпосередній залежності від опублікованої на веб-сайті Міністерства економіки України середньої вартості 1 літра дизельного палива та 1 літра бензинів автомобільних, а тому позивач при встановленні ціни та торгівельної надбавки, мав всі законні сподівання на визначення ціни та надбавки відповідно до опублікованої на веб-сайті Міністерства економіки України середньої вартості 1 літра дизельного палива та 1 літра бензинів автомобільних, що в свою чергу, в подальшому впливає на ціноутворення.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 27.05.2022 №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення є протиправним та підлягає частковому скасуванню в сумі 424379,21 гривень необґрунтовано одержаної виручки та штрафу в сумі 424379,21 гривень.

Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Драйв» про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області в сумі 12730,97 гривень.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 27.05.2022 №19 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення в сумі 424379,21 гривень необґрунтовано одержаної виручки та штрафу в сумі 424379,21 гривень.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Окко-Драйв» (82660, Львівська область, Стрийський район, смт. Славське, вул. Івана Франка, буд. 14-А, ) з Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (36020, м. Полтава, вул. Воскресенський узвіз, буд. 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 12730,97 гривень (дванадцять тисяч сімсот тридцять гривень, 97 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29.11.2022.

Суддя Коморний О.І.