Справа № 420/14989/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , по відмові ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту відповідно до п.п.8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- стягнення з військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту відповідно до п.п.8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі 18 918 грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.06.2020 року позивача прийнято на військову службу та призначено командиром господарського відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 з укладенням контракту, підписаного з командиром військової частини НОМЕР_1 строком до досягнення граничного віку перебування на військовій службі. 21.07.2022 року позивач звернувся до відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, оскільки до цього часу відповідна грошова допомога йому не були виплачена. Проте відповідач відмовив у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у 2020 році у зв`язку з тим, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України щ 02.1981 по 07.1983 роки. Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою від 24.10.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/14989/22 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

Ухвала про відкриття провадження по справі та позов з додатками направлена на електронну адресу надіслано на електрону пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 представнику Військової частини НОМЕР_1 25.10.2022 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до положень ч. 4. ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уклав 25 червня 2020 року контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 «Про проходження військової служби громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу», строком до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

З 25.06.2020 року позивача включено до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «старший сержант».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 25.06.2020 року №94-РС позивач прийнятий на військову службу за контрактом та призначений командиром господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.01.2021 року № 4 призначено позивача на іншу посаду - командиром господарського відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі скороченням штатів.

Наказом військової частини НОМЕР_3 від 24.05.2021 року №18-РС позивача відповідно до п.81, 82 Положення №1153/2008 увільнено із займаної посади та призначено командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 (підстава: призначається на рівнозначну посаду за станом здоров`я - на підставі висновку ВЛК).

Наказом військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2021 року ОСОБА_2 командира господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , призначеного на посаду командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 вирішено вважати таким, що 29.06.2021 року здав посаду та направити для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_4 (АДРЕСА_3). 29.06.2016 року виключити зі списків особового складу та усіх видів забезпечення (підстава: витяг із наказу в/ч НОМЕР_3 від 24.05.2021 року №18-РС, акт відмови №2586/225 від 29.06.2021 року).

30.06.2021 року позивач прибув до військової частини НОМЕР_4 і на підставі наказу №126 від 30.06.2021 року був призначений командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення і реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 .

04.08.2021 року наказом №154 від 04.08.2021 року позивач був увільнений від займаної посади та призначений на посаду командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 .

28.10.2021 року наказом №215 від 21.10.2021 року позивач був увільнений від займаної посади та призначений на посаду командира відділення розбирально-складальних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роботи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року у справі №420/11949/21 визнано протиправними та скасовано п.9 наказу військової частини НОМЕР_3 від 24.05.2021 року №18-РС (по особовому складу) про увільнення ОСОБА_2 із займаної посади та призначення командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 ; наказ військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2021 року, яким ОСОБА_2 , командира господарчого відділення взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , призначеного на посаду командиром господарчого відділення взводу матеріального забезпечення реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_4 визнано вважати таким, що 29.06.2021 року здав посаду та направлений для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_4 (АДРЕСА_3) та виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

14.05.2022 року наказом №61-РС Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.05.2022 року (по особовому складу) позивач був увільнений (за його згодою) від займаної посади та призначений до 801 Центру боротьби з підводно-деверсійними силами і засобами та протимінної боротьби цих самих сил у військову частину НОМЕР_5 на посаду головного старшини батареї проти катерних ракетних комплексів (пункт 11 цього наказу).

Наказом військової частини НОМЕР_5 №122 позивач призначений головним старшиною батареї ВОС 929974 А. На цій посаді позивач по сьогоднішній день проходить військову службу за контрактом.

21.07.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту 25.06.2020 року, оскільки до цього часу відповідна грошова допомога йому не була виплачена. У вказаній заяві позивач зазначив, що про виплату одноразової грошової допомоги він звертався з рапортами 25.08.2020 року і 16.09.2020 року однак, відповідь не отримав.

Відповідач листом відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту.

Відмова викладена у листі мотивована тим, що відсутні законні підстави нарахувати та виплатити позивачу одноразової грошової допомоги після укладення контракту у 2020 році оскільки, позивач проходив військову службу у Збройних Силах України з 02.1981 року по 07.1983 року.

Не погодившись з відмовою військової частини НОМЕР_1 позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XIІ).

Частинами 1, 2 ст. 9 вказаного Закону встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20.12.1991, до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1-2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011 -XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, пунктами 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 (далі Постанови КМУ №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Одноразова грошова допомога за підписання першого контракту є різновидом одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було вперше укладено контракт з Міністерством оборони України 25.06.2020 року.

Відповідно до п.п. 8 п.6 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 в редакції чинній на час укладення контракту було визначено: виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах:

особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Отже, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (абз. 1 п. 1 розд. І вказаного Порядку).

Відповідно до до п. 4 розділу XXII Наказу № 260 передбачено, що одноразова грошова допомога не виплачується:

- особам рядового складу, які в період проходження військової служби за контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу;

-особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

-особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом;

-у разі продовження військової служби за новим контрактом; у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом (кадрової військової служби офіцерського складу);

-у разі підписання контракту для проходження військової служби в Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом або кадрової військової служби офіцерського складу, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.

Відповідач посилається як на підставу відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу на Порядок №260 та зазначає, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України з лютого 1981 року по липень 1983 року, а тому одноразова грошова допомога не виплачується.

Відповідно до положень Постанови КМУ №704 умовою отримання виплати є підписання контракту після того, як норма набрала чинності (Згідно п.10 вказаної Постанови КМУ від 30.08.2017 №704, ця Постанова набирає чинності з 01.01.2018). Тобто особа не повинна була раніше виконувати обов`язки військової служби за контрактом (незалежно від виду контракту). Інших умов отримання виплати Постанова КМУ від 30.08.2017 №704 не передбачено.

Суд встановив, що позивач з 10 липня 1981 року по 05 липня 1983 року проходив строкову службу у Прикордонних Військах Комітету Державної Безпеки (військова частина 2466 - Середньоазіатський прикордонний округ - та військова частина 2569 - Забайкальський прикордонний округ) Союзу Радянських Соціалістичних Республік, що підтверджується копією військового квитка (а.с.11-12).

Отже, до 25.06.2020 року позивач не проходив військову службу за контрактом, відповідно, не міг бути звільненим з військової служби за контрактом і не служив ані в інших утворених відповідно до законів України військових формувань, ані в правоохоронних органах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_1 підписано вперше.

Відповідач не мав правових підстав для відмови у виплаті позивачу такої допомоги, з посиланням на те, що позивач повторно прийнятий на військову службу за контрактом.

Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги після укладення ним першого контракту.

З огляду на наявність у позивача права на виплату грошової допомоги, суд вважає, що така мала бути виплачена ще у 2020 році, що відповідачем зроблено не було.

Відтак, правильним у цій справі є визначення розміру належної до виплати позивачу грошової допомоги саме з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України» на 2020 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2020 році складав - 2102 грн.

Отже, суд робить висновок, що з моменту укладення контракту позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ним першого контракту з 25.06.2020 року відповідно до положень Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 у розмірі дев`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: (9х2102) 18918 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення першого контракту відповідно до п.п.8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі 18 918 грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень), суд зазначає, що стягненню належать нараховані, проте, не виплачені суми. Разом з тим, у спірних правовідносинах відповідач не нараховував позивачу одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення першого контракту д, у зв`язку із чим зазначена вимога позивача не належить до задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення першого контракту відповідно до п.п.8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі дев`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня 2020 року.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а відтак судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , по відмові ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення першого контракту відповідно до п.п.8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення першого контракту відповідно до п.п.8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі дев`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня 2020 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30.11.2022 року.

Суддя Г. В. Лебедєва