Справа № 480/7121/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2022 року Справа № 480/7121/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7121/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
1. Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року на посаді головного бухгалтера ТОВ «Дольче Італія» до страхового стажу - протиправною.
2. 3обов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року на посаді головного бухгалтера ТОВ «Дольче Італія».
Зазначає, що неправильне вказування її ідентифікаційного номеру за період роботи в ТОВ «Дольче Італія» з 01.01.2013року по 30.04.2014 року, що спричинило нарахування внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування за цей період за різними ідентифікаційними номерами, та, як наслідок, відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 форма ОК-5 відомостей про її роботу з січня 2013 року до квітня 2014 року в ТОВ «Дольче Італія», позбавило врахування стажу, необхідного для призначення їй пенсії. Проте несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу працівника періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством- страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
Більш того, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, в якій містяться записи про її роботу у ТОВ «Дольче Італія» з 01.10.2009 року по 31.07.2016 року без будь-яких перерв.
Ухвалою від 28.10.2022р, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
09.11.2022р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Пунктом 4 ухвали про відкриття провадження у справі було встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
Згідно з довідкою про доставку електронного листа від 10.11.2022р. документ в електронному вигляді "Ст. 171 Відкриття спрощеного провадження без виклику сторін (ст. 263)" від 09.11.22 по справі № 480/7121/22 (суддя О.О. Осіпова) та позовна заява з додатками були надіслані одержувачу Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 09.11.22 18:34.
Оскільки відзив у встановлений судом строк представником ГУ ПФУ в Сумській області подано не було, вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 06.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою щодо попереднього розрахунку пенсії.
Крім того, в Пенсійному фонді позивачу було надано індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 - форма ОК-5, в яких відсутні відомості за період з січня 2013 року по квітень 2014 року.
Усунути дані неточності в Пенсійному фонді немає можливості. Вирішити це питання можливо в судовому порядку».
12.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДПС у Сумській області із заявою про надання інформації щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків та інформації, по якому реєстраційному номеру облікової картки обліковуються її доходи за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.
У відповіді від 16.09.2022 року №4703/6/18-28-54-16 вказано, що позивач має реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », а також зазначено, що згідно з інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.2010 року до 31.12.2014 року за Ф № 20ДР від 09.09.2022р. її доходи обліковуються по реєстраційному номеру облікової картки платника податків « НОМЕР_2 ».
Реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », згідно з базами даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, за нею не значиться».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV)).
За змістом статті 1 цього Закону, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.
Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.2 ст.24 Закону №1058).
За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).
Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI (далі - Закон №2464 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок
Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Згідно з ч.2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Згідно з п.6 ч.2 ст.6 Закону №1058 платник єдиного внеску зобов`язаний пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі.
Пунктом 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі № 414/736/17, від 20.03.2019 року у справі № 688/947/17, від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).
При цьому, суд вважає необхідним відмітити, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991р. (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетам Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхуванні, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Із копії поданої позивачем до органів Пенсійного фонду України трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що позивач працювала в ТОВ «Дольче Італія» з 01.10.2009року по 31.07.2016 року на посаді головного бухгалтера (а.с.17).
Записи в трудовій книжці щодо спірного періоду зроблені з урахуванням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників що затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року за № 58.
Трудова книжка щодо вказаного періоду виправлень не містить.
Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.
Відповідно до рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року за № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на включення до страхового стажу періоду роботи з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року на посаді головного бухгалтера ТОВ «Дольче Італія», оскільки помилкове зазначення РНОКПП застрахованої особи не може мати негативних наслідків для такої у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, та позбавляти її права на пенсію.
Отже, позовні вимоги про визнання бездіяльності ГУ ПФУ в Сумській області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року на посаді головного бухгалтера ТОВ «Дольче Італія» до страхового стажу протиправною та про зобов`язання відповідача зарахувати цей період роботи до страхового стажу позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року на посаді головного бухгалтера ТОВ «Дольче Італія» до страхового стажу протиправною.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова