Справа № 380/11594/22
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Соколовського І.О.,

представника відповідача Твердохліб І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Львівської митниці Державної митної служби України , місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДМС України №UA209000/2022/000021/2 від 24.02.2022 про коригування митної вартості та картку відмови № UA209110/2022/000018 від 24.02.2022.

Ухвалою від 29.08.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 29.09.2022 у справі №380/11593/22 суд об`єднав справу № 380/11593/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення Львівської митниці ДМС України № UA209000/2022/000019/2 від 24.02.2022 про коригування митної вартості та картки відмови № UA209110/2022/000016 від 24.02.2022 зі справою №380/11594/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, присвоївши їм № 380/11594/22.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заявлена митна вартість товару повністю підтверджується поданими товарно-супровідними документами, а митницею не доведено підстав для її коригування. Описова частина оскаржених рішень містить ряд необґрунтованих висновків про нібито розбіжності у первинно поданих та додатково поданих документах. Окрім цього, обґрунтованість заявленої позивачем митної вартості товарів вартості підтверджується документами продажу та митного оформлення ідентичного товару між тими самими сторонами у попередні періоди. Відтак, на думку позивача, рішення про коригування митної вартості та картки відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

12.09.2022 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до статті 53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості. Зважаючи на викладене, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість. Джерелом інформації слугувала вартість, вказана в інвойсі № І/000007/22 від 10.02.2022 без врахування знижки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

15.02.2022 до митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію № UA209110/2022/000622 з метою ввезення на митну територію України товарів, які згідно з графою 31 митної декларації йменувались як:

1) Клейова суміш до пінополістиролу і сітки (К) 126 шт. (фактурна вартість 2787,12 польських злотих);

2) Клейова суміш до мінеральної вати (KWP) 126 шт. (фактурна вартість 3095,82 польських злотих).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару уповноважена особа декларанта подала до митного органу наступні документи:

- фактуру № І/000007/22 від 10.02.2022;

- автотранспортну накладну (CMR) №0001098 від 10.02.2022;

- сертифікат походження EUR.1 № PL/MF/AS/0326336 від 10.02.2022;

- калькуляцію про транспортні витрати № 14/02/22-2 від 14.02.2022;

- доповнення № 001 від 10.02.2022 до контракту № 2 від 04.01.2022;

- контракт № 2 від 04.01.2022, укладений між позивачем (Покупець) та Wschod Sp.z.o.o (Продавець);

- договір про надання брокерських послуг № 51 від 11.08.2016;

- договір перевезення від 04.01.2022;

- декларацію країни відправлення (експортна декларація) № 22PL402010Е0192051 від 10.02.2022;

- заявку-угоду на перевезення №02/2022 від 09.02.2022.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу декларантом надіслано додатково наступні документи:

- калькуляцію Wschod Sp.z.o.o від 09.02.2022;

- витяги з офіційного каталогу заводу-виробника Greinplast Sp.z.o.o у редакції від січня 2022 року;

- видаткову накладну від 16.12.2021;

- видаткову накладну від 17.01.2022;

- видаткову накладну від 29.12.2021;

- посередницьку фактуру між заводом Greinplast Sp.z.o.o та продавцем Wschod Sp.z.o.o;

- лист-засвідчення від 15.02.2022 з перекладом щодо знижок;

- заяву-засвідчення від 04.01.2022 щодо повноважень брокера;

- платіжне доручення від 13.01.2022.

Відповідач 24.02.2022 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/000019/2 та відмовив у митному оформленні товару згідно з карткою відмови № UA209110/2022/000016, у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості. Рішення про коригування митної вартості обґрунтоване тим, що у графі 22 СMR №0001098 від 10.02.2022 відправником значиться DTA BROKER Sp.z.o.o, який не зазначений у жодних товарно-супровідних документах; другу сторінку експортної декларації №22PL402010Е0192051 не подано.

Також 16.02.2022 до митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію № UA209110/2022/000656 з метою ввезення на митну територію України товарів, які згідно з графою 31 митної декларації йменувались як:

1) Гладь гіпсова 144 шт. (фактурна вартість 3585,60 польських злотих);

2) Шпаклівка (SW) 858 шт. (фактурна вартість 23397,66 польських злотих);

3) Шпаклівка гіпсова (SGS) 144 шт. (фактурна вартість 2833,92 польських злотих).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару уповноважена особа декларанта подала до митного органу наступні документи:

- фактуру № І/000008/22 від 14.02.2022;

- автотранспортну накладну (CMR) №0001097 від 14.02.2022;

- сертифікат походження ЄUR.1 № PL/MF/AS0326338 від 14.02.2022;

- калькуляцію про транспортні витрати № 16/02/22-2 від 16.02.2022;

- доповнення № 011 від 10.02.2022 до контракту № 2 від 04.01.2022;

- контракт № 2 від 04.01.2022, укладений між позивачем (Покупець) та Wschod Sp.z.o.o (Продавець);

- договір перевезення від 04.01.2022;

- декларацію країни відправлення (експортна декларація) № 22PL402010Е0207772 від 14.02.2022;

- заявку-угоду на перевезення №04/2022 від 14.02.2022.

Відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу митного органу декларантом надіслано додатково такі документи:

- платіжне доручення від 13.01.2022 щодо оплати транспортних послуг попередніх поставок;

- витяги з офіційного каталогу виробника Greinplast Sp.z.o.o у редакції станом на січень 2022 року;

- калькуляцію вартості даних товарів від компанії-продавця Wschod Sp.z.o.o від 07.02.2022;

- калькуляцію вартості даних товарів від компанії-продавця Wschod Sp.z.o.o від 04.02.2022;

- посередницьку фактуру FS-2 14/02/2022/K.R.A від 14.02.2022;

- лист-засвідчення від 15.02.2022 щодо знижок з перекладом;

- видаткову накладна від 23.12.2021;

- видаткову накладна від 17.01.2022;

- лист-засвідчення від 04.01.2022 щодо повноважень брокера з перекладом.

Відповідач 24.02.2022 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/000021/2 та відмовив у митному оформленні товару згідно з карткою відмови № UA209110/2022/000018, у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості. Рішення про коригування митної вартості обґрунтоване тим, що у графі 22 СMR №0001097 від 14.02.2022 відправником значиться DTA BROKER Sp.z.o.o, який не зазначений у жодних товарно-супровідних документах; відповідно до рахунку-фактури №І/000008/22 від 14.02.2022 та доповнення до контракту №011 від 10.02.2022 продавцем надано знижку на продукцію в розмірі 40-45% без обґрунтування підстав її надання; на підтвердження транспортних витрат надано калькуляцію транспортних витрат, заявку-угоду на перевезення, договір на перевезення. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 для підтвердження витрат на транспортування подається рахунок-фактура. Калькуляція транспортних витрат подається у разі, якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг не надано.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості та картки відмови протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається частиною другою статті 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування зазначеного методу, визначених у частині першій статті 58 вказаного Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари.

У частині шостій статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у таких документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У частині першій статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 вказаного Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 вказаного Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х вказаного Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої вказаної статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 вказаного Кодексу або до суду.

У частині третій статті 55 МК України також встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини другої вказаної статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У частинах третій-шостій статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм зазначеного Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 вказаного Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 вказаного Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У частинах четвертій, п`ятій статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої вказаної статті. Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.

Як встановив суд, 15.02.2022 до митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію № UA209110/2022/000622, до якої для підтвердження заявленої митної вартості долучила наступні документи:

- фактуру № І/000007/22 від 10.02.2022;

- автотранспортну накладну (CMR) №0001098 від 10.02.2022;

- сертифікат походження EUR.1 № PL/MF/AS/0326336 від 10.02.2022;

- калькуляцію про транспортні витрати № 14/02/22-2 від 14.02.2022;

- доповнення № 001 від 10.02.2022 до контракту № 2 від 04.01.2022;

- контракт № 2 від 04.01.2022, укладений між позивачем (Покупець) та Wschod Sp.z.o.o (Продавець);

- договір про надання брокерських послуг № 51 від 11.08.2016;

- договір перевезення від 04.01.2022;

- декларацію країни відправлення (експортна декларація) № 22PL402010Е0192051 від 10.02.2022;

- заявку-угоду на перевезення 02/2022 від 09.02.2022.

Також 16.02.2022 до митного оформлення уповноважена особа декларанта подала митну декларацію № UA209110/2022/000656, до якої для підтвердження заявленої митної вартості долучила наступні документи:

- фактуру № І/000008/22 від 14.02.2022;

- автотранспортну накладну (CMR) №0001097 від 14.02.2022;

- сертифікат походження ЄUR.1 № PL/MF/AS0326338 від 14.02.2022;

- калькуляцію про транспортні витрати № 16/02/22-2 від 16.02.2022;

- доповнення № 011 від 10.02.2022 до контракту № 2 від 04.01.2022;

- контракт № 2 від 04.01.2022, укладений між позивачем (Покупець) та Wschod Sp.z.o.o (Продавець);

- договір перевезення від 04.01.2022;

- декларацію країни відправлення (експортна декларація) № 22PL402010Е0207772 від 14.02.2022;

- заявку-угоду на перевезення №04/2022 від 14.02.2022.

15.02.2022, 16.02.2022 відповідач надіслав уповноваженій особі декларанта повідомлення щодо митної декларації № UA209110/2022/000622 та митної декларації №UA209110/2022/000656 відповідно, в яких просив надати документи для підтвердження митної вартості товарів:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

9) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо є взаємозв`язок між продавцем і покупцем просив надати: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Вирішуючи питання наявності у відповідача правових підстав для надіслання вимог про надання додаткових документів, суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість відповідач, не вказавши які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи можуть їх підтвердити, поставив позивача у невизначене становище.

Суд також зазначає, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17.

Суд вважає, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку аргументам відповідача, як на підставу прийняття оскаржених рішень, про те, що у графі 22 СMR №0001098 від 10.02.2022 та у графі 22 СMR №0001097 від 14.02.2022 відправником значиться DTA BROKER Sp.z.o.o, який не зазначений у жодних товарно-супровідних документах, суд зазначає таке.

Суд встановив, що до митного оформлення уповноважена особа декларанта подала заяву фірми Wschod Sp.z.o.o від 04.01.2022, яким ця компанія-продавець товару засвідчила, що уповноважує DTA Broker Sp.z.o.o на проставлення печаток на документах CMR у графі № 22 відповідно до наданої довіреності. Тобто фірма DTA Broker Sp.z.o.o не виступала контрагентом позивача, а надавала послуги на замовлення фірми Wschod Sp.z.o.o.

Окрім цього, суд зауважує, що у графі 1 СMR №0001098 від 10.02.2022 та у графі 1 СMR №0001097 від 14.02.2022 відправником зазначено саме фірму Wschod Sp.z.o.o, а не DTA Broker Sp.z.o.o, як вказує відповідач.

Суд також погоджується із запереченнями позивача про те, що саме по собі проставлення штампу у графі 22 CMR не впливає на вартість послуг перевезення, як складової митної вартості, а тому не може бути підставою для коригування заявленої митної вартості товару.

З приводу посилання в рішенні від 24.02.2022 №UA209000/2022/000021/2 на те, що відповідно до рахунку-фактури №І/000008/22 від 14.02.2022 та доповнення до контракту №011 від 10.02.2022 продавцем надано знижку на продукцію в розмірі 40-45% без обґрунтування підстав її надання, суд вважає за належне вказати таке.

Суд встановив, що у пункті 4.2 контракту від 04.01.2022 №2, укладеному між позивачем (Покупець) та Wschod Sp.z.o.o (Продавець), на підставі якого позивачем придбано товар, який подавався до митного оформлення, зазначено, що Продавець надає Покупцю дилерську знижку у розмірі 38-50% від роздрібної ціни Товару з метою реалізації Товару.

Відповідно до пункту 11.2 контракту від 04.01.2022 №2 Wschod Sp.z.o.o виступає продавцем товару виробника Greinplast на території Східної Європи.

До цього ж, суд встановив, що уповноважена особа декларанта на вимогу митного органу про надання додаткових документів подала заяву від 15.02.2022, в якій зазначено, що Wschod є частиною корпорації Greinplast, яка є виробником продукції, співпрацює з ФОП ОСОБА_1 і надає знижки в розмірі 38-45% в залежності від групи, і умов співпраці, які викладені в контракті № 2 від 04.01.2022. Дані знижки діють для ФОП ОСОБА_1 , починаючи з 2016 року з моменту співпраці з корпорацією Greinplast. Станом на сьогоднішній день корпорація Greinplast здійснює реалізацію в Україну виготовленої продукції через торговий дім фірму Wschod Sp.z.o.o згідно з умовами підписаних контрактів.

Тобто знижка позивачу як покупцю надана в результаті довготривалої співпраці з виробником Greinplast, від імені якого виступає фірма Wschod Sp.z.o.o, що відповідає договірним умовам контракту від 04.01.2022 №2.

Зважаючи на викладене, суд відхиляє посилання митного органу на необґрунтованість розміру знижки, наданої позивачу продавцем фірмою Wschod Sp.z.o.o.

У цьому контексті оцінки суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що позивач до 16.02.2022 неодноразово придбавав у цього ж контрагента аналогічні товари, отримуючи знижку у розмірі 40-45% (контракт № 1 від 01.08.2016, в якому містилась умова про те, що Продавець надає Покупцю дилерську знижку у розмірі 40-50% від роздрібної ціни Товару з метою реалізації Товару) та ввозив на митну територію України без коригування митної вартості товару (ВМД № UA209110/2021/006038 від 24.11.2021, фактура від 19.11.2021, доповнення від 17.11.2021; ВМД №UA209110/2021/005008 від 23.09.2021, фактура від 21.09.2021, доповнення від 17.09.2021; ВМД № UA209110/2021/004793 від 13.09.2021, фактура від 10.09.2021, доповнення від 10.09.2021).

Суд вважає, що така непослідовність митного органу при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості аналогічних товарів очевидно свідчить про недобросовісність відповідача як суб`єкта владних повноважень при виконанні покладених на нього повноважень.

Щодо посилання в рішенні від 24.02.2022 №UA209000/2022/000021/2 про ненадання рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, що вимагається наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2021 №599, то суд зазначає таке.

Суд встановив, що для підтвердження витрат на транспортування позивач подав до митного органу: автотранспортну накладну (CMR) №0001097 від 14.02.2022; калькуляцію про транспортні витрати № 16/02/22-2 від 16.02.2022; договір перевезення від 04.01.2022; заявку-угоду на перевезення №04/2022 від 14.02.2022.

Згідно з розділом ІІІ Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою Правил заповнення митної декларації, затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 (далі Правила №599), у графі 20 зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Аналізуючи наведені положення Правил № 599, суд вказує, що такі не містять вичерпного переліку документів, які підтверджують витрати на транспортування.

Суд зазначає, що МК України також не визначає виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем документи є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 31.05.2019 № 804/16553/14.

Зважаючи на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про ненадання позивачем для підтвердження витрат на транспортування рахунку-фактури.

Щодо посилання в рішенні від 24.02.2022 №UA209000/2022/000019/2 про ненадання другої сторінки експортної декларації №22PL402010Е0192051, то суд зазначає таке.

Як пояснив позивач, він був позбавлений можливості подати другу сторінку експортної декларації в силу обставин, що не залежали від його волі, а саме - технічного збою обміну інформації з компанією-продавцем.

Застосовуючи принцип пропорційності, суд вказує на те, що відповідач не довів, що відсутність другої сторінки експортної декларації вплинуло на рівень заявленої митної вартості товарів, з урахуванням поданих документів.

З огляду на викладені висновки, суд вважає, що відповідач не довів наявність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 53 МК України, для пред`явлення позивачу вимоги надати додаткові документи. Так само не довів обов`язкового обґрунтованого сумніву правильності визначення митної вартості товарів.

У відповідності до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки встановлених статтею 53 МК України наявності підстав для цього митним органом не доведено, заявлена позивачем митна вартість товарів підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позивач подав до митного органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів за основним методом, а, в свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідач не спростував, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідач не довів.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Зважаючи на викладені порушення, допущені митним органом при здійснення коригування митної вартості товарів, суд дійшов висновку про невідповідність рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000021/2 від 24.02.2022, №UA209000/2022/000019/2 від 24.02.2022 та карток відмови № UA209110/2022/000018 від 24.02.2022, №UA209110/2022/000016 від 24.02.2022 критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 6946,80 грн, сплачений згідно з квитанціями від 17.08.2022 №1429, від 17.08.2022 №1426, від 17.08.2022 №1428, від 17.08.2022 №1427.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то представник позивача зробив заяву про те, що докази понесення таких витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДМС України №UA209000/2022/000021/2 від 24.02.2022, №UA209000/2022/000019/2 від 24.02.2022 про коригування митної вартості та картки відмови № UA209110/2022/000018 від 24.02.2022, №UA209110/2022/000016 від 24.02.2022.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 6946 (шість тисяч дев`ятсот сорок шість) грн 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 28 листопада 2022 року.

Суддя Мричко Н.І.