Справа № 540/1021/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1021/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2022 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо застосування січня 2016 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року включно;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 8166,69 гривень із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 гривень за період з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року включно в сумі 17555,06 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 28.12.2017 року по 28.06.2018 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , яка була зарахована на грошове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 . Позивач зазначає, що в період проходження служби йому не була виплачена індексація грошового забезпечення, у зв`язку із чим він звернувся до суду з позовом. На виконання судового рішення у справі № 540/2013/21, відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін січень 2016 року в сумі 886,83 грн. Позивач вважає, що при встановленні місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), не було враховано п.п. 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, неправильно визначено базовий місяць та виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 886,83 грн., замість 9067,02 грн. На думку позивача, при розрахунку індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року має застосовуватись базовий місяць січень 2008 року відповідно до п. 10-1 Порядку № 1078. З огляду на викладене, позивач вважає, що за період з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року йому протиправно не виплачено індексацію грошового забезпечення на загальну суму 8166,69 грн. Також, позивач зазначає, що відповідачем протиправно не виплачено на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн. в місяць відповідно до абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078. При цьому вважає, що для відновлення порушеного права позивача потрібно саме стягнення на його користь різниці між належним розміром індексації грошового забезпечення та вже виплаченим відповідачем розміром грошового забезпечення.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення коштів; постановлено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні, ст. 262 КАС України); витребувано у Військової частини НОМЕР_2 інформацію щодо сум нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за спірні періоди, а саме, з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року включно, з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року включно, та детальний розрахунок цих сум із обов`язковим зазначенням місяця, за яким починалось обчислення індексу споживчих цін, використаного під час обрахунку.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)» територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена за Одеським окружним адміністративним судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 року, справа № 540/1021/22 передана судді Аракелян М.М.

Одеському окружному адміністративному суду надано доступ до електронної справи № 540/1021/22.

Згідно даних автоматизованої системи документообігу «Діловодство спеціалізованого суду», судове рішення по суті в адміністративній справі № 540/1021/22 не ухвалено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року прийнято до провадження адміністративну справу № 540/1021/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення коштів, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, витребувано у Військової частини НОМЕР_2 інформацію щодо сум нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за спірні періоди, а саме, з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року включно, з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року включно, та детальний розрахунок цих сум із обов`язковим зазначенням місяця, за яким починалось обчислення індексу споживчих цін, використаного під час обрахунку, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву - п`ять днів з дня отримання відзиву, встановлено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив - п`ять днів з отримання відповіді на відзив.

22.08.2022 року командир Військової частини НОМЕР_2 надіслав суду заяву, в якій просив зупинити провадження у справі у зв`язку із тим, що Військова частина НОМЕР_2 приймає безпосередню активну участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації на території України; у задоволенні клопотання відмовлено ухвалою від 08.09.2022 року.

22.08.2022 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» фактично запропоновано в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів та підвищення постійних складових зарплати з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації. Відповідач вказує, що відповідно до вказаного рішення КМУ грошове забезпечення військовослужбовців було значно збільшено за рахунок збільшення розмірів їх преміювання. З огляду на викладене, відповідач вважає, що грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів та для проведення подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року. Також, відповідач зазначає, що у зв`язку з введенням в дію з 01 березня 2018 року постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені розміри посадових окладів військовослужбовців, грошове забезпечення позивача збільшилось, а тому, відповідно до п. 5 Порядку № 1078 березень 2018 року є місяцем підвищення грошових доходів та обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з квітня 2018 року, сума індексації позивача становить 0 грн. Таким чином, відповідач вважає, що індексація грошового забезпечення позивача проведена згідно вимог чинного законодавства. Окрім цього, на думку відповідача, оскільки ним добровільно виплачено позивачу індексацію за період з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року у сумі 886,83 грн. - 18.12.2021 року, позивач пропустив строк звернення до суду.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_4 від 28.12.2017 року №362, позивача з 28 грудня 2017 року зараховано до списків особового складу частини та всі види забезпечення, визнано таким, що прийняв посаду старшого оператора 2 розрахунку 1 протитанково-кулеметного відділення протитанково-кулеметного взводу 1 мотопіхотної роти (а.с.36).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 28.06.2018 року № 179 позивача звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу та усіх видів грошового забезпечення з 28 червня 2018 року (а.с.37).

Індексація грошового забезпечення в період проходження служби позивачу не виплачувалась.

Військова частина НОМЕР_4 перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , що визнається відповідачем.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №540/2013/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди: з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди: з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року.

На виконання вказаного судового рішення, позивачу виплачено індексацію у сумі 886,83 грн. (а.с.35), з урахуванням обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року з січня 2016 року, а з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року березень 2018 року.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Як встановлено судом та визнається учасниками справи, за період з 28.12.2017 року по 28.06.2018 року позивачу виплачено індексацію у сумі 886,83 грн., з урахуванням обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року з січня 2016 року (місяць підвищення доходу грудень 2015 року), а з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року з квітня 2018 року (місяць підвищення доходу березень 2018 року).

В свою чергу, позивач вважає, що з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року йому має бути виплачена індексація грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 року, оскільки у цьому місяці відбулось підвищення посадового окладу за посадою, яку займав позивач, а також з огляду цього, з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року позивачу має бути виплачена фіксована індексація у сумі 4463,15 грн.

Згідно п. 5 Порядку № 1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Згідно п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу.

З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Такі ж правила нарахування індексації діють для новоприйнятих працівників - обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

У цьому контексті суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Вказана постанова була чинна з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.

Позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_4 з 28.12.2017 року та будь-яких доказів, що тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку займав позивач, змінювалась (підвищувалась) з січня 2008 року до березня 2018 року до суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 28 грудня 2017 року до 28 лютого 2018 року.

Що стосується посилань відповідача на положення п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (надалі - Постанова № 1013), як на підставу для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року з січня 2016 року, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 Кабінетом Міністрів України постановлено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.

У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Згідно п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, згідно Порядку № 1078, в редакції Постанови № 1013, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Поряд із цим, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто, з 01.12.2015 року, посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Пунктом першим вказаної Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

Однак, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Суд зазначає, що відповідачем в ході розгляду справи не надано жодного доказу щодо підвищення у грудні 2015 року - січні 2016 року тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач.

За викладених обставин та наведеного правового регулювання, оскільки у грудні 2015 року - січні 2016 року підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, не відбулось, суд приходить до висновку, що доводи відповідача щодо необхідності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року з січня 2016 року з огляду на положення п. 3 Постанови № 1013 є необґрунтованими.

Також, суд вважає безпідставними посилання відповідача на підвищення розміру премії військовослужбовців у складі грошового забезпечення у грудні 2015 року, що, на думку відповідача, свідчить про обґрунтованість його дій щодо необхідності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року з січня 2016 року, оскільки позивач прийнятий на службу у грудні 2017 року та пунктом 10-2 Порядку № 1078, в редакції за вказаний період, прямо передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для новоприйнятих працівників здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник. Крім того, згідно п. 5 Порядку №1078, у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на порядок проведення індексації грошового забезпечення, який діяв до 01.12.2015 року, який, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для нарахування позивачу індексації з урахуванням базового місяця січня 2008 року, оскільки спірним у даній справі є саме період індексації з 28.12.2017 року, а тому, порядок проведення індексації грошового забезпечення, який діяв до 01.12.2015 року, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Стосовно тверджень відповідача щодо пропуску строку для звернення до суду із цим позовом, то суд вважає помилковими застосування ч.5 ст.122 КАС України до даних правовідносин, оскільки ці строки регулюються положеннями ст.233 КЗпП України. Спір виник у зв`язку із отриманням ним неповної суми індексації на виконання рішення у іншій справі 18.12.2021 року, а з позовом він звернувся вже 03.02.2022 року, тобто в строк, встановлений ч.2 ст.233 цього Кодексу.

Отже, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду не знайшли своє підтвердження.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування січня 2016 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року.

Водночас, суд не погоджується з доводами позивача, що відновленням його порушених прав є саме стягнення на його користь різниці між належним розміром індексації та вже виплаченою з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, оскільки обов`язок щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, відрахування податків у спірному випадку покладено на відповідача та суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень здійснюючи розрахунок сум індексації, податків, що мають бути виплачені, утримані.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що способом захисту порушеного права, який буде ефективним та забезпечить реальне відновлення порушеного права позивача, є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року з одночасним визначенням січня 2008 року, як базового місяця для проведення індексації, з урахуванням раніше виплачених сум.

Висновки суду у даній справі відповідають висновкам Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами (зокрема, постанови від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21, від 28 червня 2022 року у справі № 640/8991/21, від 28 вересня 2022 року у справі № 560/3965/21, від 20 жовтня 2022 року у справі № 400/426/21).

Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. та стягнення щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року включно в сумі 17555,06 грн., суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що відповідач всупереч приписам пункту 5 Порядку № 1078 з 01.03.2018 року не виплачував йому фіксовану суму індексації грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн. в місяць.

У цьому контексті насамперед суд зауважує, що позовні вимоги про застосування щомісячної фіксованої індексації ґрунтуються на положеннях Порядку № 1078 у редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Так, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок № 1078 у період існування спірних правовідносин не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».

Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку № 1078, однак лише у редакції, яка діяла до 15 грудня 2015 року.

Також, позивач визнає, що у березні 2018 року підвищився розмір його посадового окладу.

З огляду на викладене, а також враховуючи дані Держстату щодо індексу споживчих цін, відповідач посилається на те, що сума індексації у місяці підвищення не нараховується та для проведення подальшої індексації розрахунок індексу споживчих цін здійснюється з квітня 2018 року.

Водночас, з огляду на дані Держстату щодо індексу споживчих цін з квітня 2018 року, відповідач вказує, що підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період по червень 2018 року відсутні.

Обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації був розрахований неправильно, позивач не навів.

Суд звертає увагу на те, що усі розрахунки позивача засновані на загальних даних щодо прожиткового мінімуму, індексу споживчих цін, величини приросту індексу споживчих цін, без будь-яких посилань на розміри грошового забезпечення позивача, без зазначення, в чому полягає неправильність розрахунків відповідача.

Так само докази того, що розмір підвищення грошового доходу є нижчим за суму індексації, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо виплати з 01.03.2018 року по 28.06.2018 року щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. задоволенню не підлягають.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 580/3335/21, від 09 червня 2022 року у справі № 600/524/21-а, від 15 червня 2022 року у справі № 520/4061/21.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

У позовній заяві позивач також просив зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім того, вимоги ст. 246 КАС України не встановлюють ані право, ані обов`язок суду встановити судовий контроль саме при прийнятті рішення.

Наявні обставини справи не дають підстави вважати, що рішення суду у даній справі не буде виконуватись, а тому, підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду суд не вбачає на момент прийняття рішення.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», інші витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо застосування січня 2016 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 28.12.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року (базовий місяць), з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян