Справа № 420/15592/22
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Пекного А.С., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінбізнесгруп» до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, третя особа - публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінбізнесгруп» (далі - позивач, ТОВ «Фінбізнесгруп») звернулося до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича (далі - відповідач, приватний виконавець Колечко Д.М.), третя особа - публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - третя особа, ПАТ «МТБ Банк»), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12.10.2022 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем у виконавчому провадженні № 69940902.

Протиправність оскарженої постанови позивач мотивує тим, що частина з перелічених відповідачем у постанові витрат не відносяться до додаткових витрат виконавчого провадження, а решта витрат за своєю вартістю є занадто завищеною унаслідок невідповідності приписам наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження». Крім того, позивач вважає, що взагалі не повинен відшкодовувати будь-яких витрат у даному виконавчому провадженні, оскільки в його межах виконувалась ухвала Господарського суду Одеської області від 21.09.2022 у справі №916/2363/22 про забезпечення позову, а на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови ужиті вказаною ухвалою заходи забезпечення позову вже були скасовані ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.10.2022, що на думку позивача стало наслідком зловживання стягувачем процесуальними правами.

Ухвалою від 03.11.2022 позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Позивач ухвалу суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою суду від 16.11.2022 клопотання про забезпечення позову, викладене у резолютивній частині позовної заяви, повернуто без розгляду заявнику.

Ухвалою від 18.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25.11.2022.

Ухвалою суду від 18.11.2022, з урахуванням ухвали від 18.11.2022 про виправлення описки, відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 21.11.2022 задоволено клопотання представника ТОВ «Фінбізнесгруп» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Судове засідання, призначене на 25.11.2022 об 11:00 год, було перенесено внаслідок чергової масованої ракетної атаки по об`єктах критичної інфраструктури, що унеможливило проведення та фіксування судових засідань, та призначено на 30.11.2022 об 11:00 год.

Ухвалою від 28.11.2022 частково задоволено клопотання приватного виконавця про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву і доказів та продовжено відповідачу зазначений строк до 29.11.2022.

Відповідачем 28.11.2022 подано витребовані судом докази та відзив на позовну заяву.

У відзиві приватний виконавець не визнає позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні. Зазначає, що вчинення виконавчих дій вимагало залучення суб`єктів господарювання для надання послуг з охорони та для транспортування вантажних автомобілів, які слід було після арешту та опису передати на відповідальне зберігання стягувачу у відповідності з виконавчим документом. Для цього виконавцем 28.09.2022 винесені постанови про залучення до участі у виконавчих діях суб`єктів господарювання - ТОВ "Агенція безпеки "Центр-97" та ТОВ "Одеса РЕМ-СЕРВІС", а також укладено з цими суб`єктами договори про надання послуг, в яких за згодою сторін було визначено і вартість таких послуг. Те, що послуги надано, підтверджено відповідними рахунками та актами наданих послуг. Крім того, оформлення та надсилання документів виконавчого провадження вимагає відповідних витрат на придбання канцелярських товарів та поштових послуг. У зв`язку з цим виконавцем укладено договір з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на придбання канцелярських товарів, а їх постачання підтверджено відповідними рахунками. Крім того, виконавець поніс витрати на оплату послуг поштового зв`язку, що також підтверджується розрахунковими документами. Перелічені витрати є додатковими витратами виконавчого провадження, а тому виконавець правомірно визначив їх у оскаржуваній постанові. Також відповідач заперечує щодо необхідності визначення витрат на транспортування арештованих вантажних автомобілів за правилами наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10.10.2013 №967/1218/869 «Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)», оскільки приватний виконавець не є тією особою, яка у розумінні Закону України "Про виконавче провадження" здійснює тимчасове затримання транспортного засобу. Крім того. відповідач стверджує, що сам факт понесення відповідних витрат створює невідворотність їх відшкодування боржником у порядку, визначеному законом, а тому не має значення те, що заходи забезпечення позову були скасовані після того. як був виконаний в повному обсязі виконавчий документ.

Третьою особою 30.11.2022 подано клопотання про винесення судом окремої ухвали.

Позивач 30.11.2022 подав відповідь на відзив, у якому зазначає, що надані відповідачем в якості доказів документи свідчать про сам факт надання послуг, але не містять інформації, що ці послуги надавались в межах виконавчого провадження, тому не можуть засвідчувати реальне понесення витрат виконавчого провадження. Також позивач наполягає на тому, що приватний виконавець не має права на власний розсуд визначати вартість послуг, які надаються суб`єктами господарювання, залученими до участі в здійсненні виконавчих дій.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження у відповідності з правилами статей 268, 269, 271, 287 КАС України.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.09.2022 у справі №916/2363/22 задоволено заяву публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Фінбізнесгруп» в межах ціни позову у розмірі 16184000,00 грн із передачею майна на відповідальне зберігання публічному акціонерному товариству «МТБ Банк».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 27.09.2022 ВП №69940902 відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 21.09.2022 у справі №916/2363/22, боржником в якому є ТОВ «Фінбізнесгруп».

Постановою від 27.09.2022 визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 2000,00 грн.

Постановою від 27.09.2022 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке належить боржнику.

Постановами від 28.09.2022 залучено до участі у виконавчих діях працівників органів внутрішніх справ, а також суб`єктів господарювання - ТОВ "Агенція безпеки "Центр-97" та ТОВ "Одеса РЕМ-СЕРВІС".

Відповідачем 28.09.2022 надіслано сторонам виконавчого провадження повідомлення від 28.09.2022 №69940902 про проведення 29.09.2022 з 06.00 год. виконавчих дій за адресою м. Одеса, пров. Локомотивний, 21.

28.09.2022 між приватним виконавцем та ТОВ "Агенція безпеки "Центр-97" укладено договір №28-09/22 про надання послуг з охорони, відповідно якого послуги мають надаватись 29.09.2022, а їх вартість становить 37098,00 грн. Того ж дня ТОВ "Агенція безпеки "Центр-97" виставлено приватному виконавцю рахунок на оплату послуг згідно договору від 28.09.2022 №28-09/22 на суму 37098,00 грн.

28.09.2022 між приватним виконавцем та ТОВ "Одеса РЕМ-СЕРВІС" укладено договір надання послуг №3СТ, згідно якого товариство мало надати послуги вантажного автомобільного крану та вантажного автомобільного транспорту. Вартість послуг визначена в договорі в сумі 340000,00 грн на підставі протоколу погодження договірної ціни. Згідно з протоколом погодження договірної ціни, вартість послуг складає з послуг автомобільного крану "КАТО" 50 т в сумі 80000,00 грн, послуг 9 тралів для перевезення важкої спецтехніки на суму 250000,00 грн та плати за роботу 4 стропальщиків в сумі 10000,00 грн.

Надалі приватним виконавцем складено постанову від 29.09.2022 ВП №69940902 про опис та арешт майна боржника.

Зі змісту цієї постанови видно, що за адресою промислової бази, що належить на праві власності ТОВ «Фінбізнесгруп»: м. Одеса, пров. Локомотивний, 21, у період часу з 7:00 по 13:00 годин було здійснено опис, арешт, вилучення та передачу на відповідальне зберігання ПАТ «МТБ Банк» 9 одиниць транспортних засобів вантажних автомобілів, що належать позивачу, а саме:

MERCEDES-BENZ, модель ACTROS 2641, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

MERCEDES-BENZ, модель ACTROS 2641, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

MERCEDES-BENZ, модель ACTROS 2641, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

MERCEDES-BENZ, модель AXOR 1840LS, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

MERCEDES-BENZ, модель ACTROS 2641, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ;

MERCEDES-BENZ, модель ACTROS 2641, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ;

MERCEDES-BENZ, модель ACTROS 2641, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ;

MERCEDES-BENZ, модель ACTROS 4141, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 ;

MERCEDES-BENZ, модель ACTROS 2641, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 .

При вчинені цієї дії був присутній представник позивача, який не висловлював зауважень.

Крім того, приватним виконавцем виносились в адресу стягувача вимоги про авансування витрат виконавчого провадження - від 28.09.2022 на суму 150000,00 грн, від 29.09.2022 на суму 150000,00 грн, від 30.09.2022 на суму 150000,00 грн та від 11.10.2022 на суму 80000,00 грн.

Стягувач 12.10.2022 перерахував як авансовий внесок приватному виконавцю 340000,00 грн.

У подальшому приватним виконавцем винесено постанову від 12.10.2022 ВП №69940902 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 380 000,00 грн.

За змістом постанови, зазначена сума додаткових витрат виконавчого провадження включає в себе такі складові:

- 1 300,00 грн оплата канцтоварів, копіювання, друк;

- 1 602,00 грн оплата за придбання знаків поштової оплати (марки, конверти);

- 37 098,00 грн оплата охоронних послуг за 29.09.2022 р. (рахунок № 3913 від 28.09.2022 та договір № 28-09/22 від 28.09.2022;

- 340 000,00 грн оплата послуг залучених до проведення виконавчих дій робітників та техніки (договір надання послуг № 3-СТ від 28.09.2022 та акт виконаних робіт № 3-СТ від 30.09.2022).

Крім того, відповідачем 13.10.2022 винесено постанову ВП №69940902 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постановою державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.10.2022 ВП №70099529 відкрито виконавче провадження з виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. від 12.10.2022 ВП №69940902 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 380 000,00 грн.

Також судом з`ясовано, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.10.2022 задоволено заяву ТОВ «Фінбізнесгруп» та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.09.2022 по справі №916/2363/22.

Не погоджуючись із постановою відповідача про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, а також ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

За змістом статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема: вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Згідно із частиною 1 статті 58 Закону №1404-VIII, якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Статтею 42 Закону №1404-VIII установлено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Крім того, частинами 10, 11 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016№1403-VIII установлено, що розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України. З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України. Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція).

Згідно із пунктами 1, 2 розділу VI Інструкції, фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.

На виконання вимог статті 42 Закону №1404-VIII Міністерство юстиції України своїм наказом від 29.09.2016 №2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430, затвердило «Види та розміри витрат виконавчого провадження»

Положеннями розділу І цього наказу передбачені, зокрема, такі види витрат виконавчого провадження:

- виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари (пункт 1 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження);

- пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку (пункт 2 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження);

- послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій (пункт 3 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження);

- послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці (пункт 6 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження).

Пунктом 1 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 установлено, що розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 11 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10.10.2013 №967/1218/869 «Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за № 1887/24419.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Пунктом 7 наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 передбачено, що відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 11 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Згідно ж із пунктом 8 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

У даному спірному випадку позивач оспорює правомірність визначеного приватним виконавцем розміру додаткових витрат виконавчого провадження з трьох підстав.

По-перше, позивач уважає, що оплата канцтоварів, копіювання, друк, придбання знаків поштової оплати (марки, конверти) не відноситься до додаткових витрат виконавчого провадження, оскільки відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень такі витрати віднесені до мінімальних витрат виконавчого провадження.

По-друге, позивач стверджує, що розмір витрат на оплату охоронних послуг та послуг залучених до проведення виконавчих дій робітників та техніки є завищеним і без конкретизації, з чого складаються вказані витрати. Таку свою позицію позивач мотивує тим, що відповідач фактично міг понести витрати лише на перевезення (транспортування) транспортних засобів, але їх розмір мав визначатись відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу II наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 та виходячи з відповідних розмірів витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, які наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10.10.2013 №967/1218/869.

По-третє, позивач вважає, що взагалі не повинен відшкодовувати витрати виконавчого провадження, оскільки відповідач здійснив такі витрати при виконанні ухвали Господарського суду Одеської області від 21.09.2022 у справі №916/2363/22 про забезпечення позову, яка була прийнята судом унаслідок зловживання стягувачем - ПАТ «МТБ Банк» своїми процесуальними правами, що підтверджується, на його думку, змістом ухвали Господарського суду Одеської області від 13.10.2022 про скасування заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що за змістом пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, витрати на папір, копіювання (друк) документів, канцтовари, конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку) відносяться до мінімальних витрат виконавчого провадження лише у тому разі, якщо вони пов`язані з винесенням вичерпного переліку постанов та супровідних листів до них, а саме постанов про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, стягнення основної винагороди приватного виконавця, стягнення витрат виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати на виготовлення та пересилання усіх інших постанов, супровідних листів та документів виконавчого провадження не відносяться до мінімальних витрат виконавчого провадження, а являються додатковими витратами.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, приватним виконавцем, окрім наведених у пункті 2 розділу VI Інструкції постанов, виносились та надсилались, зокрема, постанови про арешт майна, опис та арешт майна, залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання та інші документи виконавчого провадження.

Крім того, 27.09.2022 відповідачем вже виносилась постанова про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження.

Отже, доводи позивача про протиправність визначення відповідачем як додаткових витрат виконавчого провадження витрат на оплату канцтоварів, копіювання, друк в сумі 1 300,00 грн та оплату за придбання знаків поштової оплати в сумі 1602,00 грн є безпідставними, а оскаржена постанова в цій частині - правомірною.

Також суд зазначає, що тим же пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень установлено, що якщо приватним виконавцем було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, то виконавець згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Отже, саме приватний виконавець має визначати розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю товарів та (або) послуг, тобто розмір понесених приватним виконавцем витрат виконавчого провадження має бути підтверджений відповідними документами про придбання товарів або послуг.

При цьому у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження виконавець не повинен зазначати детальний розрахунок понесених витрат, а зазначає лише розмір усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, що відповідає правозастосуванню, викладеному у постановах Верховного Суду від 23.03.2019 у справі №750/6794/17, від 12.03.2021 у справі №640/1612/20.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в оскаржуваній постанові зазначені види та розміри додаткових витрат, а саме 37098,00 грн оплата охоронних послуг за 29.09.2022 р. та 340000,00 грн оплата послуг залучених до проведення виконавчих дій робітників та техніки. Розміри цих витрат визначені відповідачем на підставі документів про придбання товарів або послуг, які також зазначені у постанові - рахунок № 3913 від 28.09.2022 та договір № 28-09/22 від 28.09.2022; договір надання послуг № 3-СТ від 28.09.2022 та акт виконаних робіт № 3-СТ від 30.09.2022. Суд зауважує, що постановами приватного виконавця від 28.09.2022 було залучено до участі у проведенні виконавчих дій суб`єктів господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеса Рем-Сервіс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція безпеки «Центр-97».

Пунктом 3 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, до витрат виконавчого провадження віднесено послуги осіб (суб`єктів господарювання та інших осіб), залучених до проведення виконавчих дій.

Отже, відповідачем дотримані вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень та наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 при винесенні оскаржуваної постанови та визначенні розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

Слід зауважити, що адміністративний суд в межах даного спору не уповноважений перевіряти доцільність залучення тих чи інших осіб до участі у виконавчому провадженні, а також економічну обґрунтованість вартості послуг, які надавались такими особами у виконавчому провадженні.

При цьому позивач не оскаржував до господарського суду дії та рішення приватного виконавця, які мали вплив на здійснення витрат виконавчого провадження та їх розмір.

У своїй сукупності з документами виконавчого провадження наявні в матеріалах виконавчого провадження документи про придбання товарів або послуг достатнім чином підтверджують понесення додаткових витрат виконавчого провадження та їх розмір.

Таким чином, доводи позивача про протиправність визначення відповідачем витрат виконавчого провадження на оплату охоронних послуг та оплату послуг залучених до проведення виконавчих дій робітників та техніки з посиланням на те, що розмір цих витрат є завищеним і без конкретизації, з чого складаються вказані витрати, суд вважає безпідставними, а оскаржену постанову в цій частині - правомірною.

Щодо доводів позивача про те, що він узагалі не повинен відшкодовувати витрати виконавчого провадження, то суд зазначає, що витрати виконавчого провадження це фактично понесені виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій. Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно того, чи виконане рішення або ні.

Випадки увільнення боржника від сплати витрат на проведення виконавчих дій не передбачені Законом №1404-VIII, Інструкцією з організації примусового виконання рішень та наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, ураховуючи також те, що виконавче провадження у даному випадку закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а не внаслідок скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню чи повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду.

Посилання позивача на те, що відповідач здійснив витрати при виконанні ухвали Господарського суду Одеської області про забезпечення позову, яка була прийнята судом унаслідок зловживання стягувачем своїми процесуальними правами, не можуть бути взяті до уваги, оскільки надання оцінки учиненим особою діям під час розгляду господарської справи та їх наслідкам не належить до компетенції адміністративного суду.

Натомість позивач не позбавлений в установленому законодавством порядку вимагати від особи, винної у безпідставно понесених ним самим витратах, відповідного відшкодування таких витрат.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо клопотання третьої особи про постановлення судом окремої ухвали, яке мотивовано тим, що позивачем усупереч застосованим до нього Указом Президента України від 15.04.2021 №169/2021 спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів здійснюється переказ грошових коштів через банки України на оплату судового збору за подання цієї позовної заяви, то суд зазначає, що за змістом статті 249 КАС України не передбачено постановлення окремої ухвали стосовно приватної особи, окрім як внаслідок зловживання нею процесуальними правами. Отже, за наведеними третьою особою доводами відсутні підстави для постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-77, 139, 242-246, 249, 259-262, 271, 287 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити в повному обсязі у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінбізнесгруп» до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, третя особа - публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», про визнання протиправною та скасування постанови.

Клопотання третьої особи про постановлення окремої ухвали - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

.