Справа № 280/4662/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Справа № 280/4662/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним рішення відповідача від 06.07.2022 (лист №6573-6141/Л-02/8-0800/22 від 06.07.2022), яке полягає у відмові провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням її заробітної плати за період з 01.04.1991 по 31.03.1996 у «Обчислювальному центрі» управління комунального господарства Запорізької обласної ради народних депутатів, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Обчислювальний центр»;

2) зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням її заробітної плати за період з 01.04.1991 по 31.03.1996 у «Обчислювальному центрі» управління комунального господарства Запорізької обласної ради народних депутатів, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Обчислювальний центр», за умови збільшення пенсії в результаті такого перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 1999 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримувала пенсію за інвалідністю, згодом позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VІ (далі Закон №1058-VІ). Отримавши довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу та заробітної плати за період роботи з 01.04.1991 по 31.03.1996. Листом від 06.07.2022 представник відповідача повідомив про неможливість проведення перерахунку пенсії, а також надав документи щодо розрахунку пенсії за період з 01.02.2007 по 01.12.2020. Вказане рішення відповідача позивач вважає протиправним та таким, що порушує його конституційне право на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.08.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

01.09.2022 представником відповідача засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зважаючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема зазначає, що надані позивачем довідки від 31.01.2014 №291/01 та від 31.01.2014 №293/01 за період роботи з 01.04.1991 по 31.03.1996 не прийнято до розгляду через те, що відповідні дані про заробітну плату не були підтверджені первинними документами по підприємству. Крім того, зауважує, що зазначені довідки оформлені неналежним чином та не відповідають Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. З огляду на викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач подала відповідь на відзив, яка 14.09.2022 надійшла до суду засобами поштового зв`язку. Вона зазначає, що інших документів, крім довідок, підприємство не надало. Водночас органом Пенсійного фонду, маючи відповідні на те повноваження, не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, які можуть підтвердити розмір заробітної плати позивача в період з 01.04.1991 по 31.03.1996. На підставі вищевказаного позивач просить задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Обчислювальний центр», який є правонаступником комунальної установи «Обчислювальний центр» Запорізької обласної ради, де працювала позивач у період з 11.07.1975 по 15.06.1996, підготовлено та видано позивачу довідки про заробітну плату від 31.01.2014 №291/01 та від 31.01.2014 №293/01 за період роботи з 01.04.1991 по 31.03.1996. В довідках вказано інформацію про заробітну плату позивача за період роботи з 01.04.1991 по 31.03.1996, підставою для видачі довідок є особові рахунки за період з 04.1991 по 03.1996 (а.с.10-11).

20.06.2022 позивач звернулась до відповідача для здійснення перерахунку розміру пенсії із врахуванням заробітної плати за період з липня 1975 року по квітень 1996 рік (а.с.40).

Листом відповідача від 06.07.2022 №6573-6141/Л-02/8-0800/22 позивачу роз`яснено, що розрахунок пенсійної виплати позивача здійснений на підставі наданих документів та сплачених страхових внесків. Вказано, що враховуючи приписи чинного законодавства, перерахунок пенсії позивача буде проведено в автоматичному режимі з 01.04.2023 після отримання інформації про сплату страхових внесків. Для врахування до розрахунку заробітної плати періоду до 01.07.2000 позивачу необхідно надати довідку про заробітну плату (помісячну) по 30.06.2000 із зазначення у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідкам первинним документам. Тільки після надання довідки, оформленої належним чином, та проведення її перевірки контрольно-перевірочним управлінням можливо буде її зарахувати (а.с.13-14).

Вважаючи протиправними рішення відповідача про відмову провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням її заробітної плати, що відображена у довідках ТОВ «Обчислювальний центр», ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

У частині 1 статті 40 Закону №1058 законодавець встановлює, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 рок. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №358/1179/17 та від 18.10.2018 у справі №539/758/15-а, від 15.01.2021 у справі №357/2591/17.

За частиною 1 статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону №1058-IV).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Абзац другий підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначає, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було відмовлено у врахуванні відомостей, зазначених у наданих довідках, при обчисленні його пенсії, з підстав неможливості підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а саме з огляду на відсутність назв первинних документів, на підставі яких видано довідки, їх місцезнаходження та адреси, відтак проведення перевірки контрольно-перевірочним управлінням є неможливим.

Суд наголошує, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків. Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Так, на довідках про заробітну плату для обчислення, доданих до матеріалів справи, міститься печатка ТОВ «Обчислювальний центр», зі змісту якої вбачається адреса цього підприємства. Однак запит щодо можливого знаходження первинних документів за вказаною адресою відповідачем не здійснений.

Суд звертає увагу на те, що неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей, не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Крім того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 672/914/16-а та від 11.07.2019 у справі № 127/1849/17.

Аналізуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що факт роботи ОСОБА_1 в управлінні комунального господарства «Обчислювальний центр» у період з 11.07.1975 по 15.04.1996 підтверджується відповідними записами, що містяться в її трудовій книжці.

Суд також бере до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17. Так, Суд зауважує, що відсутність посилання чи наявність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

Крім того, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач не несе відповідальності за правильність складання відповідної довідки, відтак виявлені відповідачем відхилення не можуть мати наслідком відмову у перерахунку призначеної пенсії, виходячи із сум заробітної плати, тому дані довідок про заробітну плату від 31.01.2014 №291/01 та від 31.01.2014 №293/01 за період роботи з 01.04.1991 по 31.03.1996 повинні були бути враховані відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивача, відтак оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.07.2022 №6573-6141/Л-02/8-0800/22 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вимога позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за умови збільшення пенсії в результаті такого перерахунку не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що захищаючи права та законні інтереси, суд не вправі приймати рішення з умовою, або з умовою на майбутнє. Суд захищає лише порушені, оспорювані або невизнані права та законні інтереси особи, і такі порушення мають існувати станом на час звернення до суду.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Так, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Крім того, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею Конвенції повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Водночас Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нарахування пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та визначати динаміку зміни розміру пенсії при її перерахунку.

Враховуючи викладене, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до положень частин 1, 2 статей 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Квитанцією від 03.08.2022 №0.0..1 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с.12). З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням її заробітної плати за період з 01.04.1991 по 31.03.1996 на підставі довідок від 31.01.2014 №291/01 та від 31.01.2014 №293/01, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Обчислювальний центр».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з урахуванням її заробітної плати за період з 01.04.1991 по 31.03.1996 на підставі довідок від 31.01.2014 №291/01 та від 31.01.2014 №293/01, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Обчислювальний центр» та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.11.2022.

Суддя К.В. Мінаєва