Справа № 348/1758/22
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1758/22

21 листопада 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа: Інспектор СРПП ВП №2 смт.Богородчани лейтенант поліції Волосянко Роман Богданович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №695549 від 24.09.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ГУНП в Івано-Франківській області, третя особа: Інспектор СРПП ВП №2 смт.Богородчани лейтенант поліції Волосянко Р.Б. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №695549 від 24.09.2022 року.

Просив скасувати постанову інспектора СРПП ВП №2 смт.Богородчани лейтенанта поліції Волосянко Р.Б., серії БАД №695549 від 24.09.2022 року про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та закрити провадження у даній справі.

Також просив суд стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, натомість подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задоволити та розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання також не прибув, однак подав відзив на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з підстав наведених у ньому.

Третя особа інспектор СРПП ВП №2 смт.Богородчани лейтенант поліції Волосянко Р.Б. в судове засідання повторно не прибув. Про дату, час та місце розгляду даної справи останній повідомлявся судом заздалегідь та належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток про виклик до суду та рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, долучені до матеріалів справи, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив на позов, докази, надані сторонами на виконання вимог ст.77 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як визначено ч.2 ст.122 КУпАП, відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, і тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні з`ясовано, що постановою інспектора СРПП відділення поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Волосянко Р.Б., серії БАД №695549 від 24.09.2022 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він 24.09.2022 року о 13 год. 39 хв. на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів, керуючи автомобілем марки «Хюндай Соната», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін іншого транспортного засобу на пішохідному переході, чим порушив п.14.6.В. і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Однак, з постанови не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР України.

Згідно із підпунктом «в» п.14.6 ПДР України, обгін заборонено: ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2022 року близько 13 год. 35 хв. позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Хюндай Соната», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Н-09 сполученням Мукачево-Львів.

В подальшому, оцінивши належним чином дорожню обстановку, в дозволених Правилами дорожнього руху умовах, за достатньої видимості, відсутності зустрічного транспорту, а також переконавшись, що жоден інший попутний транспортний засіб не здійснює обгін та за відсутності будь-яких дорожніх знаків, які б забороняли вказаний маневр, в межах переривчастої білої лінії (горизонтальна розмітка 1.5), останній розпочав обгін попутного транспортного засобу, яким був автомобіль патрульної поліції, що рухався попереду.

Як з`ясовано судом, на момент початку здійснення обгону, дорожній знак 5.38.1 (пішохідний перехід), горизонтальна розмітка 1.14.1 (позначення нерегульованого пішохідного переходу), а також горизонтальна розмітка 1.6 (лінія наближення) та горизонтальна розмітка 1.1 (біла тонка суцільна лінія) були відсутні в межах видимості водія ОСОБА_1 .

Проте, під час завершення обгону попутного транспортного засобу в зоні видимості позивача з`явився дорожній знак (пішохідний перехід) та горизонтальна розмітка 1.14.1 (позначення нерегульованого пішохідного переходу), однак, як з`ясовано та не спростовано в судовому засіданні, через відсутність на відповідному відрізку автодороги попереджувального знаку 1.32 «Пішохідний перехід», який відповідно до п.10.3.2 ДСТУ 4100:2014, поза населеними пунктами повинен установлюватися на відстані від 150 до 300 м від початку небезпечної ділянки, останній як наслідок не встиг вчасно відреагувати на зміну дорожньої розмітки і передбачити попереду пішохідний перехід.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, дозволену швидкість на даній ділянці дороги, наявність попереду перешкоди у вигляді іншого автомобіля, ОСОБА_1 допустив порушення підпункту «в» п.14.6 ПДР України.

Разом з тим, у своїх позовних вимогах останній посилається на те, що перед тим коли він почав обгін, патрульний автомобіль, який рухався попереду нього зі швидкістю приблизно 30-40 км/год., увімкнув сигнал аварійної зупинки та почав знижувати швидкість, однак коли він ( ОСОБА_1 ) включив сигнал лівого повороту для попередження про обгін і почав його виконувати, автомобіль патрульної поліції вимкнув сигнал аварійної зупинки і почав збільшувати свою швидкість, тим самим перешкоджаючи позивачу завершити маневр.

У зв`язку із збільшенням швидкості руху патрульним автомобілем поліції, завершення обгону зайняло більшу ділянку дороги ніж це було необхідно в момент початку здійснення маневру водієм транспортного засобу марки «Хюндай Соната» ОСОБА_1 , а саме протяжністю близько 250-300 метрів.

В подальшому, зменшивши швидкість руху, патрульний автомобіль поліції надав позивачу можливість завершити обгін лише безпосередньо на пішохідному переході. Після цього ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, що рухались на вищевказаному автомобілі та склали відносно нього оскаржувану постанову.

Суд констатує, що в заперечення чи спростування вказаних обставин, наслідком яких стало вимушене порушення позивачем правил дорожнього руху, представником відповідача у своєму відзиві на позов чи третьою особою не наведено жодних пояснень та доказів.

Крім того позивач стверджує, що інспектором СРПП всупереч вимогам ст.245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна його вина у вчиненні вказаного правопорушення, при винесені постанови йому не були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, не надано можливості скористатися правом на правову допомогу, поліцейським не було взято до уваги його доводи та пояснення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що стороною відповідача також не спростовано.

Суд зазначає, що в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких грунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обгрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Таким чином, при винесенні даної постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності працівником поліції допущено ряд порушень вимог чинного законодавства та допущено його довільне трактування.

ОСОБА_1 як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, оспорював правопорушення, на яке вказував інспектор поліції, однак поліцейським було складено постанову та не виконано обов`язок щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до науково-консультативного висновку за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положення статті 258 КУпАП згідно з яким, працівники національної поліції не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою, другою, та третьою статті 122 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Суб`єкти владних повноважень мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст.258 КУпАП за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складання такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративне порушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Внаслідок неналежного виконання службових обов`язків при фіксуванні факту адміністративного правопорушення, невстановлення всіх визначених законом обставин, які підтверджують чи спростовують вину особи, інспектор СРПП відділення поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Волосянко Р.Б. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин, як того вимагає КУпАП, виніс постанову серії серії БАД №695549 від 24.09.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

На переконання суду, встановлені в судовому засіданні обставини не спростовані представником відповідача по даній справі Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та третьою особою інспектором СРПП ВП №2 смт.Богородчани лейтенант поліції Волосянко Р.Б., який будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи в судове засідання повторно неприбув.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної зідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови про накладення адміністративного стягнення, а також до відзиву на позовну заяву не додано достатньо доказів в розумінні ст.251 КУпАП, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів умисного вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що постанова серії БАД №695549 від 24.09.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат по справі, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при подачі до суду позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, було сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , з відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме 496 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 122, 268, 283 КУпАП, ст.ст.5-10, 77, 122, 139, 210, 211, 229, 241-246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа: Інспектор СРПП ВП №2 смт.Богородчани лейтенант поліції Волосянко Роман Богданович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №695549 від 24.09.2022 року задоволити.

Постанову БАД №695549 від 24.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, , місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Сахарова, 15, 76018, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , 496 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.4 ст.286 КАС України.

Відповідно до п.3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

складено 25.11.2022 року.