Справа № 520/4907/22
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року № 520/4907/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради (вул. Квітки Основ`яненко, б. 7, м. Харків, 61003, ), Харківської міської ради (площа Конституції, б. 7, м. Харків, 61003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить суд:

визнати протиправними дії Департаменту земельних відносин Харківської міської ради щодо відмови у розгляді заяви про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , і повернення поданих із заявою документів;

зобовязати Департамент земельних відносин Харківської міської ради утриматися від чинення перешкод у розгляді Харківською міською радою заяви про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 ;

визнати протиправними дії Харківської міської ради щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , і повернення поданих із заявою документів;

зобовязати Харківську міську раду розглянути заяву про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , із прийняттям рішення ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову у місячний строк та дня набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 24.01.2022 звернулася Харківської міської ради із заявою про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 . 16.02.2022 отримана відповідь про відмову у розгляді заяви, до вирішення судом цивільної справи № 641/7176/21 та повернені додані позивачкою документи.

Вважаючи дії відповідачів пропитправними позивачка звернулася до суду.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач відзив на позов до суду не надав. Відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов, передбачені ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_3 , що належить їй на підставі свідоцтва про спадщину № 2-1371 від 22.08.1989 та договору купівлі-продажу № 827 від 31.01.2008. Межі земельної ділянки на який розташований належний позивачки жилий будинок визначені технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 08.07.2021 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було здійснено реєстрацію земельної ділянки :02:007:0009 у Державному земельному кадастрі, по принципу екстериторіальності в державній реєстрації земельних ділянок, а тому державну реєстрацію ділянки, розташованої в межах міста Харкова здійснював відділ у Іллінецькому районі Міжрегіонального управління у Гайсінському та Іллінецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Віницькій області. Листом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 16.02.2022 вих. № Л-3-5272/1-22-08-31, позивачку повідомлено про можливість розгляду питання передачи земельної ділянки у власність лише після вирішення судом цивільної справи № 641/7176/21 та повернути надані позивачкою документи. Позивачка вважає, що дії Департаменту земельних відносин Харківської міської ради щодо відмовиу розгляді заяви позивачки про приватизацію садибної ділянки є протиправними, оскільки відмова в розгляді заяви про приватизацію садибної ділянки діючим законодавством не передбачена і відповідних повноважень Департаменту земельних відносин Харківської міської ради не має. Разом з тим, позивачка зазначає що у місячний строк з дня отримання технісної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) Харківська міська рада пови

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, особи, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності мають право звернутися з відповідним клопотанням, з наданням відповідних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Виходячи із порядку розгляду даної категорії питань Земельним кодексом України визначено, що відповідний орган місцевого самоврядування розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

При цьому, положеннями ч. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України"Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частиною 1 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

На підставі ч. 4 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готуютьпитання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1.29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Враховуючи зазначене, та норми чинною законодавства, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Відтак, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд заяви заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

З системного аналізу зазначених норм вбачається, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень визначених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому, зважаючи на норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", таке рішення приймається на пленарних засіданнях.Під час пленарного засідання після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради приймається рішення, крім випадків, передбачених цим Законом. До загального складу сільської, селищної, міської ради при встановленні результатів голосування включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.Відтак, за результатами розгляду заяв про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Харківською міською радою повинно було прийматися відповідне умотивоване рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову в його затвердженні.

Судом встановлено,що позивачка звернулася до Харківської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надавши технічну документацію із землеустрою. Згідно з витягом із Державного реєстру правочинів за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу зареєстроване право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_3 , реєстраційний номер № 21903480 від 06.03.2008, та на підставі свідоцтва про спадщину № 2-1371 від 22.08.1989, тобто позивачці належить житловий будинок літ. «А-1». Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) було здійснено реєстрацію земельної ділянки :02:007:0009 у Державному земельному кадастрі, по принципу екстериторіальності в державній реєстрації земельних ділянок, а тому державну реєстрацію ділянки, розташованої в межах міста Харкова здійснював відділ у Іллінецькому районі Міжрегіонального управління у Гайсінському та Іллінецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Виницькій області.

Питання розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) врегульоване статтею 55 Закону № 858-IV.

Так, згідно частин першої та другої статті 55 Закону № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ч. 8 ст. 55 Закону № 858-IV у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Згідно ч. 7 ст. ст. 55 Закону № 858-IV відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

З наведених норм вбачається, що Земельним кодексом України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.Так, відповідач, розглядаючи заяву позивача, повинен був прийняти одне з двох рішень: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) або надати мотивовану відмову у її затвердженні.

Листом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 16.02.2022 вих. № Л-3-5272/1-22-08-31, позивачку повідомлено що розгляд питання передачи земельної ділянки у власність можливо лише після вирішення Комінтернівськім судом м. Харкова цивільної справи № 641/7176/21, про скасування державної реєстрації земельної ділянки :02:007:0009.

Враховуючи вищевикладане, суд зазначає,що надана позивачці Департаментом земельних відносин Харківської міської ради відповідь, не є належним рішенням щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , щодо затвердження технічної документації для передачі земельної ділянки у вдасність, в даному випадку позивачка звернулася до відповідача не із зверненням, а із заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа, отже уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. Оскільки, лист Департамента земельних відносин Харківської міської ради від 16.02.2022 вих. № Л-3-5272/1-22-08-31, не є рішенням, яке прийняте на пленарному засіданні Харківською міською радою та заява позивачці належним чином не розглянута, відповідне рішення не прийнято, з огляду на що наявні підстави зобов`язати відповідачів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд наголошує, що органами, зазначеними в частинах першій - третій статті 186-1 Земельного кодексу України, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Таким чином, дії відповідача, які полягають у оформленні листа за результатами розгляду заяви позивача про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, а не прийнятті відповідного рішення, як то передбачено ЗК України, не узгоджуються з критеріями правомірності, які встановлені до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.05.2020 у справі № 484/3745/17.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких підстав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради та Харківської міської ради щодо неприйняття рішення при розгляді заяви ОСОБА_1 від 24.01.2022 про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 та зобов`язання Департамент земельних відносин Харківської міської ради та Харківську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.02.2022 про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.

Оскільки у спірних правовідносинах владний суб`єкт не досліджував жодного із юридично значимих факторів вчинення управлінського волевиявлення за результатами розгляду заяви позивача про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність та не прийняв за результатами її розгляду рішення відповідно до статті 186 ЗК України, отже відсутні підстави для зобов`язання Харківської міської ради погодити та затвердити технічну документацію із землеустрою з передачею земельної ділянки у власність позивачу, а вважає за доцільне зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про передачу у власність земельної ділянки.

За таких підстав, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн, враховуючи, що позовні вимоги задоволені часткого, судовий збір підлягає стягнути у розмірі 454,00 гривень.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради (вул. Квітки Основ`яненко, б. 7, м. Харків, 61003, ), Харківської міської ради (площа Конституції, б. 7, м. Харків, 61003, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту земельних відносин Харківської міської ради щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 і повернення поданих із заявою документів.

Зобовязати Департамент земельних відносин Харківської міської ради утриматися від чинення перешкод при повторному розгляді Харківською міською радою заяви ОСОБА_1 про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати протиправними дії Харківської міської ради щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про передачу у приватну власність земельної ділянки :02:007:0009 для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд за адресою: АДРЕСА_3 і повернення поданих із заявою документів.

Зобовязати Харківську міську раду (площа Конституції, б. 7, м. Харків, 61003, ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачи земельної ділянки у власність.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривни 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради (площа Конституції, б. 7, м. Харків, 61003, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.