Справа № 380/13218/22
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним і скасування рішення

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у перетині державного кордону України від 21.09.2022.

Ухвалою від 26.09.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 вересня 2022 року під час перетину кордону у пункті пропуску "Шегині" позивачем разом із донькою ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 рішенням начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби "Шегині" (тип А) старшого лейтенанта ОСОБА_4 йому відмовлено у перетині кордону. У рішенні зазначено, що позивача тимчасово обмежено у праві виїзду з України з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону. Із рішенням позивач не погоджується, вважає, що воно прийняте з порушенням чинного законодавства України. Рішення містить посилання на ряд норм, які не регулюють питання перетину кордону та не містять жодних заборон щодо перетину кордону громадянами України.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав відзив, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 відмовлено у перетині державного кордону у зв`язку з тим, що позивачем не надано дозвільних документів про звільнення від військової служби та мобілізації, а також підтверджуючих документів самостійного виховання батьком дитини віком до 16 років свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які передбаченні абзацом 13 пункту 2-3 Правил перетинання державного кордону України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57. Зазначив, що договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків батьків, на який посилається позивач, не підтверджує самостійного виховання ним своєї неповнолітньої дитини та не звільняє іншого з батьків дитини від участі у її вихованні. За вказаних обставин просить відмовити у задоволені позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 21.09.2022 під час здійснення прикордонного контролю у міжнародному пункті пропуску «Шегині» разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав такі документи:

- паспорт громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 від 13.01.2017;

- свідоцтва про народження дитини Серія НОМЕР_2 від 29.09.2020, згідно до якого батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_6 ;

- свідоцтва про народження дитини (повторно) Серія НОМЕР_3 від 07.06.2011, згідно до якого батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_7 ;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер НОМЕР_4 від 13.01.2021;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер НОМЕР_5 від 26.01.2021;

- договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків батьків від 25.05.2022, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. та зареєстрованого у реєстрі за №1171;

- дозвіл від матері дитини на виїзд дитини разом із батьком закордон від 25.05.2022, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. та зареєстрованого у реєстрі за №1172;

- рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022 у справі № 201/3212/22 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ;

- судовий наказ Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2022 ЄУН № 201/3829/22 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_8 ;

- акт обслуговуючого кооперативу «Оранж-парк» про проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- довідку із сімейної клініки «Амеда» від 05.09.2022 № 476/22 про проведення медичних оглядів ОСОБА_8 у присутності батька ОСОБА_1 без участі матері;

- довідку закладу освіти «Мандаринка-дитячий садок» від 30.08.2022 № 127 про те, що ОСОБА_5 відвідує дитячий садок, приводить та забирає дитину батько.

Начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип А) старшим лейтенантом ОСОБА_9 21.09.2022 видано рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.

Вказаним рішенням ОСОБА_1 відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України з зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Законом України «Про затвердження Указу президента України «Про ведення воєнного стану в Україні від 24.02.2022», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У спірному рішенні зазначено, що громадянина України ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду з України з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону згідно до статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 17.01.1995 №57 (зі змінами №264 від 03.05.2022), так як останнім не надано на паспортному контролю відповідних документів, які б надавали право перетинати кордон на виїзд з України.

Не погоджуючись із рішенням про відмову в перетині державного кордону України від 21.09.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку вказаним спірним правовідносинам, суд застосовує наступні правові норми.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України закріплено право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, вільно залишати її територію, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таке право відповідно до статті 64 Конституції України може обмежуватися в умовах воєнного або надзвичайного стану із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 № 1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (далі - Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений.

Отже, на час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем в Україні діяв воєнний стан.

Згідно з п.2 та п.3 Указу Президента України № 64/2022 військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування надано право запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

29 грудня 2021 року Кабінет Міністрів України відповідно до пункту 6 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затвердив Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, про що прийняв Постанову № 1455 (далі - Порядок № 1455; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (п.1 Порядку № 1455).

З приписами пункту 2 Порядку № 1455 правовою основою встановлення та здійснення заходів особливого режиму є Конституція України, Закон України «Про правовий режим воєнного стану», Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Встановлення особливого режиму здійснюється військовим командуванням на підставі Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях (п.4 Порядку № 1455).

Пунктом 8 Порядку № 1455 встановлено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Отже, під час дії на території України воєнного стану, чоловік віком від 18 до 60 років є таким, якому заборонено виїзд за територію України, і саме чоловік повинен надати Державній прикордонній службі документи, відповідно до яких він має право виїхати за межі території України.

Державна прикордонна служба України неодноразово повідомляла, що на період дії правового режиму воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється. Всі громадяни, які підпадають під виключення, повинні мати необхідні документи для підтвердження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, у тому числі жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Станом на час виникнення спірних у даній справі відносин в Україні діяв воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежувалось законодавством.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що обмеження щодо заборони виїзду за межі України на період дії правового режиму воєнного стану не застосовуються до чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років, при цьому, така особа при перетині державного кордону на виїзд з України в пункті пропуску повинна надати, крім паспортних документів, і документи, які б підтверджували її право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, факт самостійного виховання дитини віком до 18 років.

Щодо наданих позивачем документів, для виїзду за межі України в умовах воєнного стану, суд зазначає наступне.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3854-ХІІ (далі Закон №3854-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до статі 2 Закону №3854-ХІІ документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Згідно із статтею 3 Закону №3854-ХІІ перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України від 17.01.1995 №57 (далі Правила №57 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 Правил №57 передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 2-3 Правил №57 виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону.

При цьому в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України особі чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку, приймається з урахуванням приналежності супроводжуючої особи до переліку категорій осіб, які звільнені від військової служби та мобілізації, за наявності у неї підтвердних документів.

У зв`язку з введенням в Україні правого режиму воєнного стану відповідно до Указу Президента №64/2022 та на виконання вимог Закону №389-VIII Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від 17.03.2022 №23-6855/0/6-22-Вих «Щодо порядку організації виїзду за кордон на період дії правового режиму воєнного стану» органам Держприкордонслужби надано відповідні роз`яснення.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 вказаного листа обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років не застосовуються до осіб, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Підтверджуючими документами можуть бути: свідоцтво про народження дитини (дітей) + свідоцтво про смерть матері дитини/рішення суду про позбавлення матері батьківських прав/визнання безвісти відсутньою/рішення суду про розлучення з визначенням місця проживання з батьком.

Вказане в сукупності дає підстави стверджувати про те, що особа чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку при перетині державного кордону на виїзд з України в пункті пропуску повинна надати, крім паспортних документів, документи, які б підтверджували її право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема факт самостійного виховання дитини віком до 18 років.

Судом встановлено та не заперечено відповідачем у відзиві, що позивач при перетині державного кордону на виїзд крім закордонних паспортів, на підтвердження самостійного виховання свого сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав наступні документи:

- свідоцтва про народження дитини Серія НОМЕР_2 від 29.09.2020, згідно до якого батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_6 ;

- договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків батьків від 25.05.2022, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. та зареєстрованого у реєстрі за №1171;

- дозвіл від матері дитини на виїзд дитини разом із батьком закордон від 25.05.2022, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. та зареєстрованого у реєстрі за №1172;

- рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2022 у справі № 201/3212/22 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ;

- судовий наказ Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2022 ЄУН № 201/3829/22 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_8 ;

- акт обслуговуючого кооперативу «Оранж-парк» про проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням, що ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає з лютого 2022;

- довідку із сімейної клініки «Амеда» від 05.09.2022 № 476/22 про проведення медичних оглядів лікарем-педіатром ОСОБА_8 11.02.2022, 23.05.2022, 30.08.2022 у присутності батька ОСОБА_1 без участі матері;

- довідку закладу освіти «Мандаринка-дитячий садок» від 30.08.2022 № 127 про те, що ОСОБА_5 відвідує дитячий садок, приводить та забирає дитину батько, матір дитини вихователі не бачили та з нею не спілкувались.

Суд вважає, що усі ці документи у сукупності підтверджують факт самостійного виховання ОСОБА_1 свого малолітнього сина ОСОБА_8 .

Крім цього суд відмічає, що відповідач ні у спірному рішенні, ні у відзиві не навів аргументів, чому подані документи не підтверджують самостійне виховання позивачем свого малолітнього сина, а також яких документів, необхідних для перетину державного кордону позивач не подав та якими нормативно-правовими актами подання таких документів передбачене.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України від 21.09.2022 про відмову в перетині державного України громадянину України, який досяг 16-річного віку ОСОБА_10 , прийняте начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) старшим лейтенантом ОСОБА_9 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві) грн., 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України ().

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.