Справа № 520/6118/22
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
520/6118/22: Адміністративні справи (з 01.01.2019); Справи, що виникають з відносин публічної служби, зокрема справи щодо; звільнення з публічної служби, з них.
Надіслано судом: 29.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Дата набрання законної сили: 01.06.2023
Номер судового провадження: П/520/7039/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 листопада 2022 року № 520/6118/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лариси Мар`єнко, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області з приводу не внесення до наказу від 30.11.2021 № 781/ос відомостей щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та щодо не внесення відомостей до того ж наказу щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області внести відомості до наказу від 30.11.2021 №781/ос щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та відносно нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області з приводу невиплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, за період з 30.04.2020 до 30.11.2021 з урахуванням фактичної кількості відпрацьованих у вказаний період днів/діб/змін та нарахованого у кожному місяці грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, за період з 30.04.2020 до 30.11.2021 з урахуванням фактичної кількості відпрацьованих у вказаний період днів/діб/змін і нарахованого у кожному місяці грошового забезпечення та виплатити різницю між перерахованою сумою та фактично вже отриманою сумою;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 витрат, понесених у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях в період часу з 20.12.2016 до 05.04.2019 та з 15.10.2019 до 30.11.2021;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 витрати, понесені у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях в період часу з 20.12.2016 до 05.04.2019 та з 15.10.2019 до 30.11.2021;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період з 07.11.2015 по 31.05.2017;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за періоди з 07.11.2015 по 31.05.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при звільненні відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась у не встановленні, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 під час проходження служби в поліції грошового забезпечення в повному обсязі, а саме: індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 у по 31.10.2017, матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, грошової компенсації за невикористані 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за періоди з 07.11.2015 по 31.05.2017, додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 "Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни", у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину за період з 30.04.2020 до 30.11.2021, витрати, понесені у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях в період часу з 20.12.2016 до 05.04.2019 та з 15.10.2019 до 30.11.2021. Вважаючи таку бездіяльність позивача протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача - О.Гвоздецька, надіслав через систему "Електронний суд" до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ст.ст.12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, доводи позивача та заперечення представника відповідача, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , з 30.03.1999 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 30.11.2021 - в органах Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.11.2021 №781 о/с по особовому складу, майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого в особливо важких справах відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", з 30.11.2021, з виплатою компенсації за невикористану щорічну оплачувану відпустку за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 у кількості 41 доби.

Стверджуючи, що відповідачем не в повному обсязі нараховувався та виплачувався заробіток, чим порушено її права, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з таких підстав.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Частиною 2 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з частиною 5 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом статті 2 та 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву та відзиві позов, що до жовтня 2017 року право на індексацію грошового забезпечення у позивача було відсутнє, у зв`язку з чим остання йому не виплачувалась.

Так, відповідач, обґрунтовуючи правомірність не проведення індексації грошового забезпечення позивача, зазначив, що поліцейські не включені до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, оскільки вказане не було передбачено Порядком №1078 та у зв`язку з відсутністю коштів на проведення індексації.

Проте, суд не приймає до уваги вищезазначену позицію відповідача, оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Так, частиною 2 статті 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

У той же час, згідно з частиною 5 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Таким чином, право особи на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

При цьому, змін до зазначених положень Закону України "Про Національну поліцію" у спірний період не вносилось, правова норма була чинною.

За таких обставин, доводи відповідача щодо відсутності механізму реалізації законодавчого положення, як причини невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та як наслідок зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова № 988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема надавати поліцейським один раз на рік матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення.

Пунктом 13 Розділу ІІІ Порядку №260 визначено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.

Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Отже, з системного аналізу наведених норм права виходить, що матеріальна допомога для оздоровлення та/або матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається поліцейському за двох умов:

1) подання поліцейським рапорту на отримання відповідної допомоги;

2) наявність відповідних бюджетних асигнувань на зазначені цілі.

Суд зазначає, що зазначеними вище нормами чинного законодавства, не визначено імперативного обов`язку для керівника органу поліції надавати в обов`язковому порядку щороку матеріальну допомогу як для оздоровлення, що в свою чергу є додатковим видом грошового забезпечення, не є постійним та обов`язковим і надається в межах затверджених асигнувань.

А отже, відповідно до наведених правових норм, додаткові види грошового забезпечення, як то матеріальна допомога, можуть бути нараховані та виплачені лише в межах затверджених асигнувань на грошове забезпечення поліцейських відповідного органу поліції, а розмір такої допомоги не має встановленого розміру та визначається керівником відповідного органу поліції в порядку реалізації дискреційних повноважень.

Судом з інформації, наданої у листах ГУНП в Харківській області №228аз/119/05/29-2021 від 21.12.2021 та №13аз/119/05/29-2022 від 01.02.2022 року встановлено, що позивачем 25.10.2021 направлялися на адресу відповідача рапорти про надання їй матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Фінансування на матеріальну допомогу для оздоровлення надходило тільки у листопада 2021 році у незначному об`ємі. Фінансування на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових витань не надходило, тому не було виплачено.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021 рік та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої допомоги.

Позовні вимоги щодо не виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не підлягають задоволенню через відсутність рішення керівника управління про їх розподіл та виплату у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування для цих цілей.

Щодо позовних вимог про нездійснення відповідачем нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки та не зазначення даної інформації в наказі про звільнення, суд зазначає.

Згідно з статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України "Про відпустки" від 15.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно з статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19.

Судом, з матеріалів справи судом встановлено, що при звільненні зі служби в поліції позивачу була виплачена компенсація за невикористану щорічну чергову відпустку за період 01.01.2021 по 30.11.2021 у кількості 41 доби.

Разом з тим, як слідує з листа начальника УКЗ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16.082022 року №2347во/119-12/01-2022, за період служби в поліції у позивача залишилися невикористані дні щорічної основної відпустки 5 діб за 2019 рік, компенсація за додаткові оплачувані відпустки за період 2017-2020 року здійснена не була.

Суд зауважує, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати компенсації чи надання позивачу вищевказаних днів невикористаної щорічної та додаткової відпустки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації за невикористанні 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки є протиправною.

З урахуванням наведеного суд вважає, що для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

Водночас, суд при вирішенні спору по суті вважає безпідставними позовні вимоги позивача в частині внесення змін до наказу про звільнення щодо внесення відомостей про грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки, а також відхиляє посилання відповідача на те, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському грошової компенсації за невикористану відпустку є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення мотивуючи це наступним.

Як вже було вказано судом вище, пунктом 8 розділу III Порядку №260, серед іншого визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за №1668/29798 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235), який розроблено відповідно до статті 59 Закону України "Про Національну поліцію2 з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими.

Згідно із пунктом 10 розділу III Порядку №1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Аналізуючи наведені положення суд вказує, що пункт 10 розділу III Порядку №1235 регламентує виключно те, що у наказі про звільнення зазначається про необхідність виплати грошову компенсацію за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення.

Тобто, Порядок №1235 не передбачає зазначення у наказі про звільнення невикористаних днів щорічної основної відпустки поліцейського за період, що передував року його звільнення із органів поліції, однак вказане, з урахуванням вищевказаної позиції суду, не може позбавляти права поліцейського на таку грошову компенсацію.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо частини позовних вимог про здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової доплати за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 30.04.2020 до 30.11.2021, судом встановлено наступне.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12 березня 2020 року на усій території України.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №342 "Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Пунктом 2 наведеної вище постанови Кабінету Міністрів України передбачено, що визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

За приписами п.п.2-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року №485 "Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я" затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі по тексту - Порядок №485).

Відповідно до п.1 Порядку №485 цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами: "Здійснення доплати медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками";

Пунктом 2 Порядку №485 передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку №485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення, в тому числі поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови №375 МВС видано наказ від 03 червня 2020 року №431 "Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину", яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Відповідно до переліку підрозділів ГУНП в Харківській області, які забезпечують життєдіяльність населення, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, затвердженого наказом ГУНП в області від 12.11.2020 № 2165 підрозділом, який залучається в окремих випадках (за окремими наказами, дорученнями, планами) є Слідче управління.

Отже, такий підрозділ як Слідче управління не є підрозділом, який постійно (щоденно) забезпечує життєдіяльність населення, та внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням.

Відповідно до листа заступника начальника СУ ГУНП в Харківській області від 22.08.2022 №10130/119-24/01-2022 вбачається, що оригінали рапортів старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , складені останньою упродовж 2020-2021 року щодо нарахування та здійснення додаткової доплати поліцейським, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, на період дії карантину, встановленого відповідними постановами Кабінету Міністрів України на всій території України, разом з оригіналами загальних табелів та таблиць несення служби поліцейських та персональним переліком поліцейських відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Харківській області щомісяця направлялись до УФЗБО ГУНП в Харківській області, що підтверджується супровідними листами.

Як встановлено судом з відповіді УФЗБО ГУНП в Харківській області від 22.08.2022 №1572/119-29/01-2022, надати інформацію чи подавались до УФЗБО зі слідчого управління персональні переліки працівників для нарахування та виплати доплати, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375, в тому числі ОСОБА_1 , спеціалістами УФЗБО не має можливості, у зв`язку зі знищенням документації під час обстрілу і пожежі в будівлі ГУНП в Харківській області 02.03.2022 року.

Також, відповідно до відповіді, отриманої з Управління кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до наказів ГУНП в Харківській області від 04.09.2020 №280 о/с з 10 по 31 серпня 2020 року (24 доби) та від 02.06.2021 №271 о/с з 07 червня до 02 липня 2021 року (26 діб з урахуванням 2 святкових днів), перебувала у щорічній черговій оплачуваній відпустці за 2020 рік, тому, за вказані періоди ОСОБА_1 взагалі не виконувала свої службові обов`язки, в тому числі й обов`язки в умовах карантину.

Згідно розрахункових листів та інформації наданої УФЗБО ГУНП в Харківській області від 22.08.2022 №1572/119-29/01-2022 судом встановлено, що ОСОБА_1 була нарахована та виплачена додаткова доплата у граничному розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу на підставі персонального переліку поліцейських, затверджених керівником відповідного органу, а саме:

у липні 2020 року за червень 2020 року - 366,95 грн, з урахуванням утримання 1,5% військового збору в сумі 6,53 грн. (366,95*1,5%), шляхом перерахування у розмірі 360,42 грн на зарплатну карту АТ КБ "Приватбанк";

у серпні 2020 року за липень 2020 року - 7317,90 грн, з урахуванням утримання 1,5% військового збору в сумі 109,76 грн. (7317,90*1,5%), шляхом перерахування у розмірі 7208,14 грн на зарплатну карту АТ КБ "Приватбанк";

у липні 2021 року за січень 2021 року - 7318,57 грн, з урахуванням утримання 1,5% військового збору в сумі 109,78 грн. (7318,57*1,5%), шляхом перерахування у розмірі 7208,79 грн на зарплатну карту АТ КБ "Приватбанк";

у липні 2021 року за лютий 2021 року - 777,80 грн. з урахуванням утримання 1,5% військового збору в сумі 11,67 грн. (777,80*1,5%), шляхом перерахування у розмірі 766,13 грн на зарплатну карту АТ КБ "Приватбанк".

Стосовно період з 30.04.2020 по 31.05.2020, з 01.08.2020 по 09.08.2020, з 01.09.2020 по 31.12.2020, з 01.03.2021 по 06.06.2021, з 03.07.2021 по 30.11.2021 суд зазначає, що ні відповіддю з СУ ГУНП в Харківській області, ні даними УФЗБО ГУНП, ні іншими доказами наданих позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, не підтверджується факт виконання ОСОБА_1 обов`язків з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) внаслідок виконання яких мала безпосередній контакт з населенням.

Разом з тим суд зазначає, що визначений законодавством граничний розмір такої надбавки до 50%, тобто встановлено її максимальний відсоток, в межах якого керівник має дискрецію на встановлення відсоткового розміру доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність.

При цьому, керівники органів поліції мають право встановлювати відсотковий розмір доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення та які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

З огляду на те, що позивачу в окремі періоди виплачувалася вказана доплата у межах визначеного законодавством граничного розміру такої надбавки до 50%, що підтверджується наведеним вище, і матеріали справи не містять доказів наявності наказів керівника відповідача щодо виплати цієї надбавки за інші періоди, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог в цій частині.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі №520/390/21.

Вирішуючи спір щодо позовних вимог в частині не нарахування та не виплати ОСОБА_1 витрат, понесених у зв`язку із перебуванням у службових відрядженнях в період часу з 20.12.2016 до 05.04.2019 та з 15.10.2019 до 30.11.2021, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1-2 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.08.2017 № 672, службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби, одним із завдань службових відряджень є участь у проведенні слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.3 розділу ІІ вказаної інструкції поліцейським, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 2 цього розділу, виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.16 розділу ІІ інструкції після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС "Відрядження" у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів. Відповідно до п.18 розділу ІІ інструкції, якщо до бухгалтерської служби звіт про використання коштів подано заповненим неповністю, з помилками та/або без підтвердних документів, його разом зі всіма документами повертають поліцейському без виконання.

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, кожного разу після повернення зі службових відряджень до УФЗБО нею подавались звіти про відрядження зі всіма підтверджуючими документами, жодного разу вказані документи не були повернуті без виконання, однак, відповідач в повному обсязі компенсацію витрат на службові відрядження не провів.

Судом з інформації, наданої СУ ГУНП в Харківській області на запит відповідача щодо доказів перебування позивача у відрядженнях у період з 2016 по 2021 року, встановлено, що у відділі розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП в Харківській області не ведеться окремий облік працівників, щодо яких приймаються рішення (видаються накази) про службові відрядження, питання здійснення виплат для потреб відряджених працівників не входить до компетенції слідчого управління.

За даними бухгалтерського обліку УФЗБО ГУНП в Харківській області, наданих в листі від 22.08.2022 №1572/119-29/01-2022, за період з 20.12.2016 по 30.11.2021 згідно з авансових звітів ОСОБА_1 та наказів про відрядження проведено оплату витрат на відрядження, відповідно до наказів ГУНП від 07.06.2018 №623, від 08.04.2019 №336, від 03.09.2019 №879, від 03.09.2019 №880, від 10.10.2019 №996. Інформація за період з 20.12.2016 по 31.12.2017 щодо службових відряджень відсутня.

Суд зауважує, що позивачем доказів на підтвердження перебування у службових відрядженнях в інші періоди (наказів про відрядження, посвідчення про відрядження, звіт про використання коштів тощо) не надано,в той час як відповідач стверджує про відсутність відряджень в зазначені період.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог вимог в цій частині та відмовляє у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період з 07.11.2015 по 31.05.2017 та зобов`язання відповідача встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за періоди з 07.11.2015 по 31.05.2017, суд зазначає наступне.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулюються Законом України "Про державну таємницю" від 21 січня 1994 року №3855-XII.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 Закон України "Про державну таємницю", залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 7 років; для форми 3 - 10 років.

Допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 7 статті 22 Закону України "Про державну таємницю" визначено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст.26 Закону України "Про державну таємницю", скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про державну таємницю", у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону, Кабінет Міністрів України постановою від 15.06.1994 № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення №414).

У пункті 1 Положення №414 зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Відповідно до п.2 Положення №414, особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Пунктом 5 Положення №414 визначено, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Пунктом 6 Положення №414 визначено, що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Виходячи з аналізу вказаних норм, надання допуску до державної таємниці, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією, зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Отже, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону України "Про державну таємницю" залежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону України "Про державну таємницю" виникає право на отримання компенсації.

Отже, положення статті 30 Закону України "Про державну таємницю", пунктів 2, 5 Положення №414 слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 25.04.2018 по справі №802/74/15-а.

Для вирішення питання про те, чи умови праці особи передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю, необхідно насамперед з`ясувати обсяг функціональних обов`язків цієї особи за посадою та умови (вимоги, критерії), яким повинна відповідати особа для того, щоб бути призначеною на цю посаду та/або виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю. Це можна встановити, зокрема, на підставі посадових інструкцій, внутрішніх відомчих документів та/або підзаконних нормативних актів, які містять вимоги для зайняття певної посади у відповідному органі або регламентують порядок виконання робіт/завдань, що вимагають доступу до державної таємниці.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 25.07.2019 по справі №296/6615/17.

Тобто, якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер і умови її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з допуском до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 27.05.2020 по справі №806/2056/18.

Питання нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейських визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", відповідно до пункту 1 якої грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Кабінетом Міністрів України постановлено виплачувати надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірах та порядку, визначених законодавством (підпункт 2 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції").

Відповідно до пункту 7 розділу II Порядку №260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 70 відсотків: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови надання їм допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Відповідно до розпорядження Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_1 в період всього часу роботи слідчим було надано допуск до державної таємниці за формою 2 (два). Відповідно до зазначеної форми допуску позивач мала доступ до інформації з грифом "цілком таємно" та "таємно" та, як зазначає представник позивача у позовній заяві, що також не заперечується відповідачем у справі, під час виконання покладених на неї функціональних обов`язків опрацьовувала документи з грифом секретності "таємно".

Суд зазначає, що позивач під час проходження служби на посадах слідчого, старшого слідчого, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, мав допуск до державної таємниці, наданий розпорядженнями УСБУ в Харківській області та доступ до роботи з інформацією, яка має ступінь секретності "цілком таємно", "таємно", який надавався їй, згідно з функціональними обов`язками, наказами керівників, відповідно до займаних посад. Допуск до державної таємниці не скасовувався, доступ до роботи з інформацією, яка має ступінь секретності "цілком таємно", "таємно" не припинявся. Тобто, в період проходження служби позивач мала доступ до державної таємниці, працювала з нею, проте відповідачем у вищевказаний період часу не здійснювались у зв`язку з цим відповідні виплати.

Як зазначив представник відповідача, вмотивовані рапорти (подання), накази про встановлення позивачу надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за період служби в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на погодження не надходили, не встановлювались, а тому і не виплачувались, оскільки відповідно до наказу МВС №260 від 06.04.2016 зазначена надбавка до посадових окладів установлюється тільки тим поліцейським, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю - тобто займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носив секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці в умовах режимних обмежень.

Поряд із цим, допуск та доступ до державної таємниці, як встановлено вище наданий позивачу уповноваженими органами СБУ та ГУНП, відтак посилання відповідача на безпідставність наявності у ОСОБА_1 права на отримання виплат та компенсації у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 07.11.2015 по 31.05.2017 є необґрунтованими та нормативно не підтвердженими.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за періоди з 07.11.2015 по 31.05.2017 та, як наслідок, зобов`язання відповідача встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за періоди з 07.11.2015 по 31.05.2017.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Витати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки, позивач звільнений від його сплати на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 Кодексом адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд.1/29, м.Харків, 61052, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для оздоровлення за 2021 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для оздоровлення за 2021 рік.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області з приводу ненарахування та невиплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні 5 днів щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані 40 днів додаткової відпустки працівникам, які мають дітей за 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період з 07.11.2015 по 31.05.2017.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за періоди з 07.11.2015 по 31.05.2017.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...