Справа № 200/3938/22
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в залишенні позову без розгляду

30 листопада 2022 року Справа №200/3938/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про залишення позовної заяви без розгляду за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду разом із відзивом на позовну заяву надійшло клопотання від Адміністрації Державної прикордонної служби України про залишення позовної заяви без розгляду в справі №200/3938/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 27.07.2022 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У серпні 2022 року від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Відповідач зауважив, що позивач був звільнений з 02.10.2020 року, про що свідчить додана до позовної заяви копія витягу з наказу начальника 11 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 02.10.2020 №360-ОС, відповідно до якого позивача було виключено зі списків особового складу. Останнім днем перебування його на військовій службі є 02 жовтня 2020 року. Днем виникнення права на пенсію для військовослужбовця, у разі наявності для цього правових підстав, є наступний день після звільнення з військової служби. З наступного дня після звільнення 03.10.2020 позивачу пенсія не призначалась та не виплачувалась. Тобто, саме з цього моменту позивач на думку відповідача дізнався, або повинен був дізнатися про порушення. Тому як вважає відповідач, позивач подав позов після закінчення встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду.

Розглянувши дану заяву та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Згідно із частиною першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Слід зазначити, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 7 лютого 2019 року у справі №295/6531/17.

Окрім цього суд зазначає, що з огляду на положення п. б) ч.1 та ч.2 ст.50, ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (Закон №2262-XII), згідно яких пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Окрім цього проаналізувавши матеріали справи, суд встановив, що позивач до відповідача вперше звернувся 22.02.2022 року із заявою, в якій просив підготувати та направити до ГУ ПФУ в Донецькій області подання про призначення пенсії та необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугу років. Не отримавши відповіді на вищезазначену заяву, представником позивача адвокатом Орос В.В. на адресу відповідача був скерований запит від 04.05.2022, в якому адвокат просив надати інформацію про те, чи було відповідачем підготовлено та направлено до ГУ ПФУ в Донецькій області подання про призначення пенсії та необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років позивачу.

Відповідь, від відповідача була отримана представником позивача, лише 03.06.2022 року за №11/Ш-3402-5784, в якій відповідачем було відмовлено у підготовці та направленні до ГУ ПФУ в Донецькій області подання для призначення пенсії та необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років позивачу.

Отже, враховуючи вищезазначене, а також те, що від позивача на адресу суду надійшла позовна заява від 22.07.2022 року, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 72-80, 122, 123, 241-243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Адміністрації Державної прикордонної служби України про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.О. Голошивець