Справа № 160/14374/22
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 18.08.2022 р. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р., з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р., з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р., з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р., з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р., а також до страхового стажу періоди роботи з 24.09.1992 р. по 04.12.1992 р., з 28.12.1992 р. по 03.05.1993 р., з 05.05.1993 р. по 09.11.1993 р.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак відповідач за результатами розгляду заяви позивача виніс рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Позивач вважає, що пенсійний орган при винесенні оскаржуваного рішення не вчинив дій, спрямованих на перевірку наданих документів, а в оскаржуваному рішенні відсутні законні обґрунтування причин не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи на відповідних посадах, тому спірне рішення є протиправним.
Ухвалою суду від 22.09.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
14.11.2022 р. до суду надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через систему «Електронний суд» та направлений засобами поштового зв`язку відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідач вважає прийняте ним рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком правомірним та таким, що не підлягає скасуванню. Як зауважив пенсійний орган, у відповідності до положень ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обов`язковими умовами для набуття позивачем права на пенсію за віком на пільгових умовах в сукупності є: досягнення віку 55 років; наявність необхідного страхового стажу не менше 30 років; наявність 12 років 6 місяців стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України; зайнятість на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 повний робочий день; шкідливі і важкі умови праці, призначені за результатами атестації робочого місця (після 21.08.1992 р.). Водночас, як стверджує відповідач, у пенсійного органу не було підстав для зарахування до страхового стажу та пільгового стажу позивача спірних періодів роботи.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 18.08.2022 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав документи на підтвердження трудового стажу, у тому числі пільгового, за Списком №2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №09 від 26.08.2022 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У вищезазначеному рішенні пенсійний орган зазначив, що вік заявника 56 років; необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 29 років; страховий стаж особи - 35 років 11 місяців 5 днів.

Також відповідач в рішенні зазначив, що за результатами розгляду поданих позивачем документів до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період з 24.09.1992 р. по 04.12.1992 р. та з 28.12.1992 р. по 03.05.1993 р., оскільки неможливо визначити назву підприємства на печатці при звільненні, що є порушенням Інструкції № 162 від 20.06.1974 р. «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях»;

- період з 05.05.1993 р. по 09.11.1993 р., оскільки відсутній підпис відповідальної особи при звільненні, що є порушенням Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. «Про порядок ведення трудових книжок працівників».

При цьому, пенсійний орган зауважив, що необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Натомість, пільговий стаж особи становить 7 років 0 місяців 10 днів.

В спірному рішенні відповідач зазначив, що за результатами розгляду поданих позивачем документів до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

- період з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р. та з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р. згідно довідки від 01.06.2021 р. № 01-17/03-21 /С-145/2 не враховано, оскільки довідка видана архівним відділом, оскільки підприємство ліквідовано. У такому випадку підтвердження стажу роботи, відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 р. №18-1, проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах (далі - Комісія);

- період з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р. згідно довідки від 30.05.2017 р. №02, виданої ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4», оскільки надана довідка не дотримана формі Додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637, що передбачає три підписи (керівника, головного бухгалтера та начальника відділу кадрів);

- період з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р. та з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р. (до дати видачі довідки) згідно довідки від 03.03.2021 р. №283/06, виданої ТОВ «МК-Монтаж», оскільки зазначена професія «електрозварник» на автоматичних та напівавтоматичних машинах не відповідає переліку робочих місць згідно наданій атестації від 27.01.2016 р. №16, де зазначено «електрогазозварник» та не відповідає посаді в трудовій книжці. Атестації №55 від 13.06.2019 р., яка зазначена у пільговій довідці, особою надано не було, а в акті зустрічної перевірки №5339/0400-011004-09 від 08.12.2021 р. щодо підтвердження даного пільгового стажу, зазначено, що для перевірки були надані накази ТОВ «МК- Монтаж» про результати атестації робочих місць №16 від 27.01.2016 р. та №55 від 13.06.2019 р., та підтверджено професію «електрозварник» на автоматичних та напівавтоматичних машинах. В електронній пенсійний справі зазначена професія не відповідає первинним документам, а саме переліку до атестації № 16 від 27.01.2016 р., які особа надала для призначення пенсії, тому даний акт взяти до уваги відповідач не має можливості.

Не погоджуючись зі спірним рішенням відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, з метою захисту своїх порушених прав ОСОБА_1 звернувся із даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні положення зазначені в п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, для призначення пільгової пенсії за Списком №2 визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах протягом необхідного періоду.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж є періодом (строком), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 р., при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовуються "Список №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах" і „Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових раз заходи".

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2,наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 р. №383затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів а , б статті 13 та статті 100 Закону України Про пенсійне забезпечення .

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку №383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі -Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року (далі -Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993 р., заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції №58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п. 4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1від 25.11.2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно п. 1.8, 1.9 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення);

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи;

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Згідно п. 4.1 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р. (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014 р.; далі - Порядок №22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із нормами пункту 4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Разом з тим, суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження, зокрема у зв`язку із неможливістю проведенням перевірки періодів роботи чи даних про заробітну плату з підстав розташування підприємства на тимчасово окупованій території України.

Неможливість проведення перевірки даних на підприємстві, не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій.

Як вбачається з матеріалів та фактичних обставин справи, спірне рішення відповідача прийнято без повного з`ясування обставин, обґрунтованих мотивів.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.08.2022 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоди роботи з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р., з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р., з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р., з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р., з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р., а також до страхового стажу періоди роботи з 24.09.1992 р. по 04.12.1992 р., з 28.12.1992 р. по 03.05.1993 р., з 05.05.1993 р. по 09.11.1993 р., суд зазначає наступне.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи, зокрема, слід зазначити таке.

Відповідно до оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії до страхового стажу позивача не зараховано:

- період з 24.09.1992 р. по 04.12.1992 р. та з 28.12.1992 р. по 03.05.1993 р., оскільки неможливо визначити назву підприємства на печатці при звільненні, що є порушенням Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях» №162 від 20.06.1974 р.;

- період з 05.05.1993 р. по 09.11.1993 р., оскільки відсутній підпис відповідальної особи при звільненні, що є порушенням Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993 р.

Як слідує зі змісту трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 27.07.1984 р.:

- 24.09.1992 р. позивач був прийнятий монтажником обладнання 3 розряду підприємства «Металлургмонтаж» (наказ № 60-к від 15.09.1992 р.);

- 04.12.1992 р. позивача звільнено за його ініціативою за ст. 38 КЗпП України (наказ №73 від 07.12.1992 р.);

- 28.12.1992 р. позивач був прийнятий в кооперативно-виробничу фірму Ремонтник слюсарем з ремонту металургійного обладнання (наказ № 55 від 25.12.1992 р.);

- 03.05.1993 р. позивач був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 17 від 03.05.1993 р.);

- 05.05.1993 р. позивач був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз» за посадою слюсаря з ремонту металургійного обладнання (розпорядження №56 від 04.05.1993 р.);

- 09.11.1993 р. позивач був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ №7 від 10.11.1993 р.).

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р., до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993 року, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Наведені положення дозволяють дійти висновку, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак такі порушення не можуть впливати на особисті права працівника.

Обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначення пенсії, у недоліках таких записів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.

Верховного Суд у постанові від 17.07.2018 року по справі №220/989/17 виклав правову позицію, згідно з якою підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Так, суд зазначає, що у трудовій книжці ОСОБА_1 наявні записи про відповідний трудовий стаж, зокрема за спірні періоди з відповідними відомостями.

Таким чином, періоди роботи позивача з 24.09.1992 р. по 04.12.1992 р., з 28.12.1992 р. по 03.05.1993 р. та з 05.05.1993 р. по 09.11.1993 р. мають бути зараховані до його страхового стажу, оскільки ці періоди підтверджуються відомостями трудової книжки ОСОБА_1 .

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періодів роботи з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р., з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р., з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р., з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р., з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р., суд зазначає, що в оскарженому рішенні вказано, що пільговий стаж роботи позивача становить 7 років 0 місяців 10 днів.

В оскаржуваному рішенні пенсійний орган зазначив, що період з 25.07.2007 по 29.05.2009 р. та з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р. згідно довідки №01-17/03-21/С-145/2 від 01.06.2021 р. не враховано з огляду на те, що довідка видана архівним відділом, оскільки підприємство ліквідовано. У такому випадку підтвердження стажу роботи, відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 р., проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах.

Суд не погоджується з вищенаведеним твердженням, оскільки відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, суд наголошує, що пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 р. по справі №307/3091/16-а, згідно з якою для надання документів на підтвердження наявного трудового стажу законодавцем встановлений алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Зокрема, основним документом, що підтверджує трудовий стаж, визначено трудову книжку. За відсутності черговим елементом для підтвердження стажу виступають: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За неможливості підтвердити наявний трудовий стаж будь-якими документами, законодавцем передбачено останній по черговості спосіб, а саме: встановлення трудового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Разом із заявою від 18.08.2022 п. ОСОБА_1 також було подано до пенсійного органу трудову книжку серії НОМЕР_2 від 27.07.1984 р. та архівну довідку Архівного відділу Виконавчого комітету Криворізької міської ради за №Ш-1928 від 05.07.2021 р.

Наведене, зокрема, підтверджується відомостями наявної у матеріалах справи копії розписки-повідомлення від 18.08.2022 р. (зареєстрованої відповідачем за №5517).

За змістом трудової книжки позивача:

- 25.07.2007 р. позивач був прийнятий до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмаш електрогазозварником 5 розряду в ВСЦ -1 (наказ №202/п від 25.07.2007 р.);

- за результатами планової атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 (наказ №143 від 23.05.2005 р.);

- 29.05.2009 р. позивач був звільнений за скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України (наказ №345/к від 29.05.2009 р.);

- 01.02.2011 р. позивач був прийнятий до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмаш» електрогазозварником 5 розряду у ВСЦ -1 (наказ №34/к від 01.02.2011 р.);

- за результатами атестації робочих місць за умовами праці вищевказана професія атестована по списку №2 (наказ № 148 від 25.08.2010 р.);

- 06.05.2011 р. позивач був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ №34/к від 06.05.2011 р.).

Таким чином, вищезазначені періоди роботи позивача підтверджено відомостями трудової книжки. Пільговий характер робіт позивача за Списком №2 з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р. та з 01.02.2011 р. по 06.05.2011р. також підтверджено даними трудової книжки, в якій є записи про відповідний трудовий стаж, зокрема, за спірні періоди з відомостями, які відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р.

Одночасно із цим, суд зауважує, що жодних обґрунтованих заперечень щодо зазначених в трудовій книжці записів в рамках спірного стажу пенсійним органом не наведено ані в оскаржуваному рішенні, ані у відзиві на позовну заяву.

Також позивачем була надана відповідачу разом з заявою від 18.08.2022 р. архівна довідка Архівного відділу Виконавчого комітету Криворізької міської ради за №Ш-1928 від 05.07.2021 р. , в якій зазначено, що в наказах з кадрових питань (особового складу), особових картках звільнених працівників ТОВ «Трансмаш» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться електрогазозварником 5 розряду ВСЦ-1 з 25.07.2007 року (наказ №202/к від 25.07.2007). Позивач був звільнений із займаної посади 29.05.2009 року (наказ № ТМО /К-345-к від 25.09.2009 р). Надалі позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «Трансмаш» за посадовою електрогазозварника 5 розряду ВСЦ-1 з 01.02.2011 року (наказ №34/к від 01.02.2011 р.) та у подальшому звільнений із займаної посади 06.05.2011 року (наказ №34/к від 06.05.2011 р.).

Окрім означеної довідки до позовної заяви ОСОБА_1 додано й копії інших архівних документів, які підтверджують спірний стаж роботи позивача на ТОВ «Трансмаш».

Відповідно до наказу ТОВ «Трансмаш» «Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством України» №143 від 23.05.2005 р., на який міститься посилання у трудовій книжці позивача, по підприємству затверджено перелік робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за віком згідно Списку №1 та Списку №2.

У додатку №3 до наказу ТОВ «Трансмаш» №143 від 23.05.2005 р. «Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яким підтверджено право на доплату до тарифних ставок (окладів) за шкідливі і важки умови праці» передбачено посаду електрогазозварника ВСЦ-1 (39 робітників).

Також у додатку № 4 до наказу ТОВ «Трансмаш» №143 від 23.05.2005 р. «Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2» передбачено посаду електрогазозварника, зайнятий різанням та ручним зварюванням ВСЦ-1 (зазначені 39 робітників).

Наведене вище дає підстави для висновку, що посади 39 електрогазозварників (в т.ч. й позивач), що працювали у відповідний період на ТОВ «Трансмаш» були атестовані за Списком №2.

Окрім того, на підтвердження роботи позивача в зазначені періоди роботи до позовної заяви долучені також копії наступних архівних документів:

- особиста картка ОСОБА_1 в ТОВ «Трансмаш» (дата заповнення 25.07.2007 р.), в якій в графі «призначення і переміщення» зазначено - 25.07.2007 р. ВСЦ-1 електрогазозварник 5 р.;

- наказ ТОВ «Трансмаш» про прийом на роботу №202/к від 25.07.2007 р., відповідно до якого ОСОБА_1 був прийнятий на роботу електрогазозварником 5 розряду;

- наказ ТОВ «Трансмаш» про припинення трудового договору №ТМО/К-345к від 29.05.2009 р., відповідно до якого ОСОБА_1 був звільнений з роботи за скороченням;

- особова картка працівника ОСОБА_1 в ТОВ «Трансмаш», в якій в графі «Призначення і переміщення» зазначено - 01.02.2011 р. ВСЦ-1 електрогазозварник 5 розряду;

- наказ ТОВ «Трансмаш» №34/к від 01.02.2011 р. про прийняття на роботу ОСОБА_1 до ВСЦ-1 електрогазозварником 5 розряду;

- наказ ТОВ «Трансмаш» №34/к від 06.05.2011 р. про припинення трудового договору, відповідно до якого ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням.

Таким чином, у період з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р. та у період з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р. ОСОБА_1 працював електрогазозварником, що підтверджено відомостями трудової книжки позивача та архівною довідкою, які були надані відповідачу разом із заявою позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 18.08.2022 р.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 р. затверджений Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36від 16.01.2003 р. (чинного на час спірного періоду роботи, втратив чинність 03.06.2016 р.) - Розділом XXXIII п. 33 передбачено посаду електрогазозварники.

Дані зазначені у архівній довідці №Ш-1928 від 05.07.2021 р. (посада, дати наказів, загальний період роботи) не відрізняються від записів в трудовій книжці.

Інформація, зазначена у наданій позивачем до пенсійного органу архівній довідці є розширеною та не суперечить відомостям трудової книжки.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 по справі №638/18467/15-а сформував правову позицію, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Натомість, відповідачем відмовлено позивачу в призначенні пенсії та зарахуванні спірного стажу без будь-яких перевірок документів та дооформлень.

Таким чином, ОСОБА_1 у період з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р. та з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р. працював в ТОВ «Трансмаш» на посаді електрогазозварника з повним робочим днем, й ця посада була атестована за списком 2, що підтверджується даними трудової книжки та додатковими документами.

Враховуючи наведене, вказаний період роботи має бути зарахований відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2.

Стосовно зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи позивача з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р. слід зазначити таке.

За змістом оскарженого рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зараховано до пільгового стажу позивача, зокрема, період роботи з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р. згідно довідки ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» за №02 від 30.05.2017 р., оскільки надана довідка не оформлена з дотриманням форми Додатку №5 до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р., що передбачає три підписи (керівника, головного бухгалтера та начальника відділу кадрів).

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії розписки -повідомлення до заяви від 12.02.2021 р., позивачем було надано до пенсійного органу довідку ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» за №02 від 30.05.2017 р.

До заяви про призначення пенсії від 18.08.2022 р. позивач долучив його трудову книжку та у цій заяві просив відповідача прийняти до уваги документи, які були надані ним раніше до пенсійного органу разом з заявою від 12.02.2021 р.

Так, за змістом трудової книжки позивач:

- 12.05.2011 р. позивач був прийнятий до ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» електрогазозварником 5 розряду (наказ №49-а від 12.05.2011 р.);

- за результатами атестації робочих місць професія електрогазозварник має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 2 (наказ №338 від 20.12.2010 р.);

- 04.04.2016 р. позивач був звільнений за переведенням в БУ «Аглобуд1» ПрАТ «Криворіжаглобуд» за п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ №25к від 04.04.2016 р.).

Згідно із довідкою, що уточнює особливий характер праці або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, за №02 від 30.05.2017 р., яка видана ТОВ «Будівельне об`єднання Аглобуд-4» ОСОБА_1 працював на вказаному підприємстві в якості електрогазозварника, зайнятого різкою та ручним зварюванням, з 12.05.2011 р. (наказ № 49-к від 12.05.2011 р.) по 04.04.2016 р. (наказ № 25-к від 04.04.2016 р.).

Також в цій довідці вказано, що спеціальний стаж роботи позивача на підприємстві за Списком №2 становить 04 роки 09 місяців й зазначено, що ОСОБА_1 працював з повним робочим днем, дає право на пільгове пенсійне забезпечення, що передбачено списком 2 розділом ХХХІИ підрозділом Загальні професії, позиція 33 згідно постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 р.

У довідці ТОВ «Будівельне об`єднання Аглобуд-4» містяться посилання на особову картку позивача форми № П-2, контрольні табелі, книгу прийому, наказ про результати атестації робочих місць по Корпорації «Криворіжаглострой» №338 від 20.12.2010 р., наказ про результати атестації робочих місць по ТОВ «СУ Аглострой-4» № 240 від 07.12.2015 р.

Також у довідці ТОВ «Будівельне об`єднання Аглобуд-4» за №02 від 30.05.2017 р. вказано, що після проведення атестації робочих місць №240 від 07.12.2015 р. умови праці і характер роботи не змінено.

Окрім того, на підтвердження пільгового стажу роботи позивача за спірні періоди роботи до позовної заяви долучені копії архівних документів:

- наказ корпорації «Криворіжаглострой» №338 від 20.12.2010 р., відповідно до якого затверджено Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, робітникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно Списку № 2 (Додаток № 1);

- додаток №1 до наказу №338 від 20.12.2010 р. «Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, робітникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку №2 в корпорації «Криворіжаглобуд», відповідно до п.7 якого передбачено посаду «електрогазозварник Розділ XXXIII Загальні професії позиція 33;

- наказ ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» №240 від 07.12.2015 р., яким затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах (додаток № 1);

- додаток №1 до наказу № 240 від 07.12.2015 р., в п. 2,3 якого передбачено посаду «електрогазозварник» Сп.№ 2 Р.ХХХІІІ п.33.

Суд наголошує, що згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 р. по справі №307/3091/16-а.

Таким чином, пільговий стаж роботи позивача за Списком №2 за період з 12.05.2011 по 04.04.2016 підтверджено відомостями трудової книжки, в якій є записи про відповідний трудовий стаж, зокрема, за спірний період з відомостями, які відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р.

Одночасно із цим, суд зауважує, що жодних обґрунтованих заперечень щодо зазначених в трудовій книжці записів в рамках спірного стажу пенсійним органом не наведено ані в оскаржуваному рішенні, ані у відзиві на позовну заяву.

Також позивачем була надана відповідачу разом з заявою від 18.08.2022 р. уточнююча довідка №02 від 30.05.2017 р., відомості в якій не відрізняються від записів в трудовій книжці. Інформація, зазначена у довідці є розширеною, а відтак не містить суперечливі дані згідно трудової книжки, проте на думку Відповідача довідка не містить всіх необхідних реквізитів.

Окрім означеної довідки до позовної заяви ОСОБА_1 додано й копії інших архівних документів, які підтверджують спірний стаж роботи позивача на ТОВ «Будівельне об`єднання Аглобуд-4».

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року по справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком №2.

Оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року по справі №275/615/17.

Відповідачем не заперечується факт віднесення професії, за якою працював позивач у спірний період до Списку №2.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що єдиною підставою для неврахування пільгового стажу за період з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р. стала невідповідність оформлення довідки ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» за №02 від 30.05.2017 р., оскільки надана довідка не дотримана формі Додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, що передбачає три підписи (керівника, головного бухгалтера та начальника відділу кадрів).

Натомість, вищевказана довідка містить підписи директора підприємства та економіста - провідного інспектора по кадрам.

При цьому, частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною 2 статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 ГК України, керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду у постанові від 28.04.2021 р. по справі №373/2133/17, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу.

Таким чином, у відповідності до норм ГК України підприємство не зобов`язано мати в штаті посади головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, оскільки самостійно визначає чисельність штату та від імені підприємства діє його керівник (який і видав Позивачу уточнюючу довідку зі своїм підписом та відтиском печатки підприємства).

Крім того, як зауважив ОСОБА_1 у позовній заяві, на теперішній час ТОВ «Будівельне об`єднання Аглобуд-4» згідно даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України знаходиться в стані припинення, фактично не функціонує, що виключає можливість отримання позивачем будь-яких документів щодо штатного розпису підприємства.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 р. по справі №638/18467/15-а сформував правову позицію, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Натомість, жодної перевірки обґрунтованості даних, зазначених у довідці ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» за №02 від 30.05.2017 р. відповідачем не проводилось, однак позивачу відмовлено в зарахуванні відповідного періоду роботи позивача до його пільгового стажу до пільгового, та, як наслідок, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Записи за спірний період в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та невідповідностей з посиланням на дати та номери відповідних наказів, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим відсутність підписів начальника відділу кадрів та головного бухгалтера в уточнюючій довідці не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до пільгового стажу.

Докази визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачем не надано, у зв`язку з чим суд доходить висновку про безпідставність не взяття до уваги пенсійним органом відомостей у наданих позивачем документів при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Крім того, суд вважає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 р. (чинного на час роботи позивача) в розділі XXXIII «Загальні професії» п. 33 зазначено займану позивачем посаду.

Таким чином, у період з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р. ОСОБА_1 працював в ТОВ «Будівельне управління Аглобуд-4» на посаді електрогазозварника з поєним робочим днем, посада була атестована за списком 2 (що підтверджується даними трудової книжки та додатковими документами), у зв`язку з чим вказаний період роботи має бути зарахований відповідачем до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2.

Стосовно зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р. та з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р. слід зазначити таке.

В оскаржуваному рішенні пенсійним органом зазначено, що до пільгового стажу не зараховано, зокрема, періоди з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р. та з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р. (до дати видачі довідки) згідно довідки від 03.03.2021 р. №283/06, виданої ТОВ «МК-Монтаж», оскільки зазначена професія «електрозварник» на автоматичних та напівавтоматичних машинах не відповідає переліку робочих місць згідно наданій атестації №16 від 27.01.2016 р., де зазначено «електрогазозварник» та не відповідає посаді в трудовій книжці. Атестації від 13.06.2019 №55, яка зазначена у пільговій довідці, особою надано не було. В акті зустрічної перевірки №5339/0400-011004-09 від 08.12.2021 щодо підтвердження даного пільгового стажу, зазначено, що для перевірки були надані накази ТОВ «МК-Монтаж» про результати атестації робочих місць від 27.01.2016 р. №16 та від 13.06.2019 р. №55, та підтверджено професію електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах. В електронній пенсійний справі зазначена професія не відповідає первинним документам, а саме переліку до атестації №16 від 27.01.2016 р., які особа надала для призначення пенсії, тому даний акт взяти до уваги не маємо можливості.

У заяві про призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 18.08.2022 р. ОСОБА_1 просив відповідача прийняти до уваги документи, надані до заяви від 11.03.2021 р. та надав до пенсійного органу власну трудову книжку.

За змістом наявної у матеріалах справи копії розписки-повідомлення до заяви від 11.03.2021 р., позивачем було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку за №283/06 від 03.03.2021 р.

За змістом трудової книжки позивача:

- 04.07.2016 р. позивач був прийнятий електрозварником 5 розряду до ТОВ «МК- Монтаж» (наказ №41 від 29.06.2016 р.);

- за результатами атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ №16 від 27.01.2016 р.);

- 25.04.2017 р. позивач був звільнений за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ №24 від 25.04.2017 р.);

- 09.09.2020 р. позивач був прийнятий електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах 5 розряду до ТОВ «МК-Монтаж» (наказ №34 від 08.09.2020 р.);

- за результатами атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 (наказ №55 від 13.06.2019 р.);

- 02.12.2021 р. позивачу присвоєно 6-й розряд електрозварника;

- за результатами атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 (наказ № 55 від 13.06.2019 р.).

При цьому, як зауважив позивач, у трудовій книжці відсутній запис про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади у ТОВ «МК-Монтаж» з огляду на те, що позивач продовжує працювати на зазначеній посаді по теперішній час.

Відповідно до виданої ТОВ «МК-Монтаж» довідки про особливий характер та умови праці, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за №283/06 від 03.03.2021 р., ця довідка підтверджує, що ОСОБА_1 у період з 04.07.2016 р. (наказ № 41 від 29.06.2016 р.) по 25.04.2017 р. (наказ № 24 від 25.04.2017 р.) та з 09.09.2020 р. (наказ №34 від 08.09.2020 р.) по теперішній час (по дату складення довідки) працює електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах повний робочий день. У зазначений період був зайнятий на будівництві нових об`єктів, реконструкції технічному переобладнанні, реставрації і ремонті будівель, споруд.

За період з 04.07.2016 р. по 02.08.2016 р. стаж складає: 0 років 0 місяців 28 днів, за списком № 2: 0 років 0 місяців 28 днів. Цей період зараховується до стажу роботи, який дає право ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно зі Списком №2, розділ XXXIII п. 33, Код 7212 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 р.

За період з 03.08.2016 р. по 25.04.2017 р. та за період з 09.09.2020 р. по 03.03.2021 р. стаж роботи позивача складає: 1 рік 2 місяці 16 днів (в т.ч.: за списком №2 становить 1 рік 2 місяці 16 днів). Цей період зараховується до стажу роботи, який дає право ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно зі Списком № 2, розділ XXXIII, Код 7212 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 р.

Довідка видана ТОВ «МК-Монтаж» на підставі: наказів з атестації робочих місць № 16 від 27.01.2016 р., № 55 від 13.06.2019 р., особової картки П-2, розрахунковими відомостями, наказами по підприємству та картки умов праці робочого місця.

Слід зазначити, що до позовної заяви долучені копії наступних документів:

- наказ TOB «МК Монтаж» «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав робітників на пільгове пенсійне забезпечення , інші пільги та компенсації, передбачені діючим законодавством» за №16 від 27.01.2016 р., відповідно до якого затверджено Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах. Додаток №1;

- додаток №1 до наказу №16 від 27.01.2016 р., п.2 якого передбачено посаду «електрогазозварник», код ЄТКС 7212, Сп. № 2, Р.ХХХІІІ , п. 33;

- наказ ТОВ «МК-Монтаж» «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації, передбачені чинним законодавством» за №55 від 13.06.2019 р., відповідно до якого затвердженого перелік робочих місць , виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах Додаток №1;

- додаток №1 до наказу № 55 від 13.06.2019 р., відповідно до п.3 якого передбачено посаду Електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах (7212) Список №2 Р.ХХХІІІ.

Як зауважив позивач, наказом TOB «МК-Монтаж» №16 від 27.01.2016 р. не передбачена атестація професії «електрозварник», а передбачено «газоелектрозварник», тому атестація професії позивача проведена на ТОВ «МК-Монтаж» згідно наказу №55 від 13.06.2019 р.

Вищезазначені періоди роботи позивача не зараховано відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 через відсутність атестації робочих місць, що з урахуванням вищенаведеного є неправомірним.

Окрім того, слід зазначити, що у постанові від 19.02.2020 р. по справі №520/15025/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Великою Палатою Верховного Суду сформовано правову позицію, у відповідності до якої атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій (Методичні рекомендації для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41) передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведения атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 р., розділом XXXIII. ЗАГАЛЬНІ ПРОФЕСІЇ передбачено професію електрозварника.

Таким чином, матеріали та фактичні обставини справи свідчать про те, що у період з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р. та з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р. ОСОБА_1 працював на посаді електрозварника, що підтверджується відомостями його трудової книжки, в якій є записи про відповідний трудовий стаж, зокрема, за спірні періоди з відомостями, які відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р., а також уточнюючою довідкою ТОВ «МК-Монтаж».

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідні періоди роботи позивача на ТОВ «МК-Монтаж» мають бути зараховані до пільгового стажу позивача за Списком № 2.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №2 періодів його роботи з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р., з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р., з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р., з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р., з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р.

Стосовно питання щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2 суд зазначає таке.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 року у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 року у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно- дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Статтею 58 Закону №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України,

Аналогічна правова позиція висловлена Третім апеляційний адміністративним судом у постановах від 13.10.2021 року у справі №160/17081/20, від 12.11.2021 року у справі №160/2493/21.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, з урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 18.08.2022 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах є такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, суд зауважує, що за результатами повторного розгляду вищевказаної заяви відповідачу слід прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 159, 241, 243-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії №09 від 26.08.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.09.1992 р. по 04.12.1992 р., з 28.12.1992 р. по 03.05.1993 р., з 05.05.1993 р. по 09.11.1993 р. та до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 25.07.2007 р. по 29.05.2009 р., з 01.02.2011 р. по 06.05.2011 р., з 12.05.2011 р. по 04.04.2016 р., з 04.07.2016 р. по 25.04.2017 р., з 09.09.2020 р. по 02.03.2021 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2022 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення із врахуванням висновків суду по даній справі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.11.2022 року.

Суддя О.М. Неклеса