Справа № 520/9622/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

Іменем України

про закриття провадження у справі

28 листопада 2022 року № 520/9622/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В. розглянувши в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Верховна Рада України, про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 798253,30 (сімсот дев`яносто вісім тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 30 копійок на відшкодування державою матеріальної шкоди, завданої фізичній особі актом, що визнаний неконституційним, шляхом безспірного списання коштів державного бюджету у вказаній сумі на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04.10.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2020 року скасовано, справу №520/9622/19 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Біловій О.В.

Ухвалою суду від 11.11.2022 прийнято справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч.ч. 2-5 ст. 262 КАС України:

розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі;

підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі;

перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин;

суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 04.10.2022 у даній справі, Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду зазначив, що "З позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що позовними вимогами позивача є відшкодування матеріальної шкоди за помилку Держави України внаслідок прийняття неконституційного закону, з посиланням на положення статті 1175 ЦК України.

Одночасно, зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що судами вирішено правове питання, яке не було заявлене позивачем як предмет спору. Зокрема, суди установили фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, застосувавши положення інших нормативно-правових актів, які не регулюють питання відшкодування матеріальної шкоди за помилку Держави.

Викладене дає підстави для висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій принципу диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи...

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення."

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

На виконання вказаних висновків Верховного Суду, при новому розгляді справи судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 798253,30 грн на відшкодування державою матеріальної шкоди, завданої йому актом, що визнаний неконституційним, а саме частини 3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIІІ, шляхом безспірного списання коштів державного бюджету.

Підставою, що спонукала позивача звернутися до суду з цим позовом, було отримання ним суддівської винагороди у незаконно обмеженому розмірі, що, на його переконання, є збитками у вигляді упущеної вигоди (доходів, які він міг реально отримувати, якби право не було порушено).

Отже, предметом спору є стягнення збитків у вигляді недоотриманої частини суддівської винагороди за період з 1 січня 2014 року до проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання 27 вересня 2018 року.

Згідно з частиною третьою статті 152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Отже, поняття "збитки" включає в себе й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, про що обґрунтовано зазначено судами.

Позивач просив суд відшкодувати завдану йому шкоду у вигляді недоплаченої суми суддівської винагороди, що, на його думку, і є збитками у вигляді упущеної вигоди.

Саме на такому формулюванні позовних вимог і підстав цього позову наполягає позивач.

За правилами частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повноваження адміністративних судів перевіряти законність прийняття рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних можуть бути реалізовані лише в межах заявлених позовних вимог.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Варто наголосити, що підстави позову - це ті обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

З позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що позовними вимогами позивача є відшкодування матеріальної шкоди за помилку Держави України внаслідок прийняття неконституційного закону, з посиланням на положення статті 1175 ЦК України.

Відповідно до ст. 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Відтак, стаття ЦК України, на яку посилається позивач, визначає право особи на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований.

Тобто право на відшкодування виникає після визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту та у зв`язку з таким скасуванням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В позові, поданому позивачем, заявлено вимоги про відшкодування шкоди саме з підстав та за наявності факту визнання неконституційним нормативно-правового акту, що має наслідком втрату таким актом чинності відповідно до приписів ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України.

При цьому позивач у справі, що розглядається, не заявляє будь-яких інших вимог, окрім відшкодування шкоди. Так, ним не заявлено вимог про вирішення публічно-правового спору.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позивач просить суд відшкодувати завдану йому шкоду у вигляді недоплаченої суми суддівської винагороди, що, на його думку, і є збитками у вигляді упущеної вигоди та саме на такому формулюванні позовних вимог і підстав цього позову наполягає, суд з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в Постанові від 04.10.2022 у даній справі, дійшов висновку, що позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням органу державної влади без заявлення вимог вирішити публічно-правовий спір, який на час подання позивачем позову вже вирішений.

Відтак, згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України заявлені ОСОБА_1 вимоги мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства та не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з нормами чч.1-2 статті 183 КАС України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про: 2) закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, наявні підстави для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 189, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Верховна Рада України, про стягнення матеріальної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 28.11.2022.

Суддя Білова О.В.