Справа № 380/10014/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1) , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення відповідача-1 від 09.12.2021 №1300-5205-8/112660 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період трудової діяльності з 03.11.1980 до 16.08.1999 слюсарем на підприємстві Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості та призначити пенсію за віком з 09.12.2021.

Ухвалою від 21.09.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 28.10.2022 суд залучив до участі у справі співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-2) , місцезнаходження: 65107, м.Одеса, вул.Канатна, 83.

Ухвалою від 30.11.2022 суд вирішив питання щодо строку звернення до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу: період роботи з 03.11.1980 до 16.08.1999 слюсарем на підприємстві Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості через виправлення в даті звільнення та даті наказу про звільнення. Зазначив, що неточності у трудовій книжці працівника можуть свідчити лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Вини позивача у допущених недоліках при заповненні трудової книжки немає. Відтак вважає, що відмова відповідача-2 у зарахуванні вказаних періодів роботи до страхового стажу порушує його законні права та інтереси.

23.09.2022 до суду від представника відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 23.07.1993 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція). Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Таким чином, законодавством України, чітко визначено порядок внесення змін та виправлень до трудової книжки. Вказаний порядок при внесенні виправлень до трудової книжки не додержаний, тому в зарахуванні вказаних періодів до стажу роботи відмовлено правомірно.

Відповідач -2 правом на подання відзиву до суду не скористався.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановив суд позивач після досягнення 62 років 03.12.2021 звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком та надав підтверджуючі документи для її призначення.

На цю заяву позивач отримав рішення відповідача-2 від 08.12.2021 №88 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. У рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідач-2 зазначив умови, за яких може бути призначена пенсія позивачу за віком. Про прийняття вказаного рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.12.2021 №1300-5205-8/112660.

Так, відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Також у рішенні про відмову у призначенні пенсії зазначено, що страховий стаж заявника становить 7 років 9 місяців.

За наданими документами не зараховано до страхового стажу період роботи з 03.11.1980 по 16.08.1999 слюсарем на підприємстві Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості через виправлення в даті наказу про звільнення та в даті звільнення.

Оскільки на момент звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж заявника менший за необхідний (26 років), то у призначенні пенсії за віком позивачу відмовлено.

Позивач, вважаючи безпідставним відмову у зарахуванні органом пенсійного фонду спірного періоду роботи до його страхового стажу для призначення пенсії, вказує на порушення права на соціальний захист, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого вказаним Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених вказаним Законом.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із вказаним Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог вказаного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених вказаним Законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2021 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Зі змісту вказаних норм видно, що для призначення позивачу пенсії за віком за умовами статті 26 Закону №1058-IV загальний стаж має складати не менше 26 років.

Стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Разом з вказаним, як передбачено у пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Аналогічна норма була передбачена і у пунктах 5, 18 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16.11.1973 № 529 Про трудові книжки робітників і службовців (чинної на час внесення спірних записів до трудової книжки позивача), яка втратила чинність згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників, згідно з якими заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у згаданому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

З наведеного вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючих довідок, наказів, відомостей тощо підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Згідно із записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 щодо спірного періоду роботи містяться такі записи:

№01, з 03.11.1980 прийнятий слюсарем другого розряду на підприємстві Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості;

№07, з 16.08.1999 звільнений за власним бажанням з підприємства Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів у даті звільнення позивача наявне виправлення (в частині місяця звільнення з роботи).

Відповідачем-2 не зараховано до страхового стажу позивача період з 03.11.1980 по 16.08.1999 через виправлення у трудовій книжці в даті звільнення з роботи.

Суд враховує, що позивач звертався до виконкому Дрогобицької міської ради та архівного відділу Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області із запитами щодо надання документів, які підтверджують його стаж роботи з 03.11.1980 до 16.08.1999 слюсарем на підприємстві Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості.

Згідно з листом виконкому Дрогобицької міської ради від 21.12.2021 №Х-492/03-9 та листом архівного відділу Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області від 03.06.2022 №3.6/29 запитувані документи на зберігання до архіву не надходили.

При цьому суд зазначає, що відповідно до законодавства відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця; трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає, а тому певні недоліки в заповненні трудової книжки, як то спосіб зазначення числа, не можуть слугувати підставою для незарахування трудового стажу позивачу.

Суд звертає увагу на те, що позивач не може нести відповідальність за неналежний документообіг роботодавця.

Суд також бере до уваги, що в пункті №07 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 зазначені реквізити наказу про звільнення позивача від 16.08.1999, який жодних виправлень не містить та підтверджує факт звільнення позивача з роботи саме з 16.08.1999.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, суд висновує, що записи у трудовій книжці позивача належним чином підтверджують стаж його роботи з 03.11.1980 до 16.08.1999 слюсарем на підприємстві Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості, що дає позивачу право на включення спірного періоду до його загального стажу роботи.

У межах цього спору позивач оскаржує лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.12.2021 №1300-5205-8/112660, яким його повідомлено про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком. Суд зазначає, що вказаний лист є документом інформаційного характеру та не може бути об`єктом оскарження в адміністративному судочинстві. Тому в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним і скасування листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.12.2021 №1300-5205-8/112660 необхідно відмовити повністю.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.12.2022 №88 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також суд враховує, що рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до приписів Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивач (у випадку призначення їй пенсії) перебуватиме на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до частини 1 статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Суд встановив, що із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 03.12.2021, а тому має право на призначення пенсії з 03.12.2021 (а не з 09.12.2021 як зазначено у позовній заяві).

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до стажу роботи період з 03.11.1980 по 16.08.1999 слюсарем на підприємстві Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості та призначити пенсію за віком з 03.12.2021.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з кожного з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір по 496,2грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.12.2022 №88 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 03.11.1980 по 16.08.1999 слюсарем на підприємстві Дрогобицька харчосмакова фабрика Львівського обласного управління харчосмакової промисловості та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.12.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області , місцезнаходження: 65012, м.Одеса, вул.Канатна, 83 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик