Справа № 695/1437/22
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1437/22

номер провадження 2-а/695/34/22

15 листопада 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Золотоноша справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2022 р. адвокат Брус С.М. звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить:

Скасувати як протиправну постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 831104 від 08 червня 2022 року, винесену поліцейським Золотоніського РВП старшим сержантом поліції Пипком Ігорем Олексійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 831104 від 08 червня 2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що 08 червня 2022 р. о 23:50 год. в м. Золотоноша по вулиці Шевченка водій керував транспортним засобом не маючи при собі реєстраційних документів на транспортний засіб та без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Із винесеною постановою позивач не згоден, оскільки він не керував транспортним засобом та не здійснював рух на ньому.

У середу 08.06.2022 року, близько 23:30 години, ОСОБА_1 разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 та двоюрідним братом ОСОБА_3 поверталися додому з роботи з смт. Чорнобай. Під час поїздки ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні, ОСОБА_3 на задньому сидінні, а за кермом автомобіля був ОСОБА_4 . По дорозі, в автомобілі почав швидко перегріватись двигун та був утруднений набір його температури до робочих значень. Водій вимушено здійснив зупинку на узбіччі в м. Золотоноша по вулиці Шевченка. Водій та пасажири вийшли з авто, відкривши капот та оглянувши двигун, виявили пошкодження. Буквально відразу до них підійшли якісь люди в цивільному та попросили надати документи, оскільки в даний час комендантська година і перебувати на вулиці заборонено. На що вони погодились та надали паспорти для огляду. В цей час до них під`їхала патрульна машина поліції. Працівники поліції сказали надати для перевірки документи на транспортний засіб та водійське посвідчення водія. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 через додаток «Дія» надав свідоцтво про реєстрацію права власності на автомобіль, оскільки даний автомобіль належить його матері, а ОСОБА_2 надав водійське посвідчення. На питання працівників поліції чому за кермом інший водій, а не ОСОБА_1 , останній пояснив, що втомлений після роботи.

ОСОБА_1 надавав пояснення, але в протоколі його пояснення не зазначались. Свідки, які були на місці події ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) також не вписані. Копію постанови працівники поліції не вручили особисто ОСОБА_1 . Наявний в ній підпис не належить ОСОБА_1 , це підпис іншої особи. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав наступного дня в Золотоніському РВП ГУНП в Черкаській області.

Позивач також зауважує на тому, що жодна з складових ознак складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП не доведена поліцейським під час винесення постанови, оскільки до Постанови не додається належних доказів того, що він здійснював керування транспортним засобом.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка повинна бути підтверджена належними доказами.

Всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Дій інспектора при винесенні оскаржуваної постанови є протиправними, здійснені з порушенням процесуального законодавства, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

20.06.2022 р. відкрито провадження у справі.

06.09.2022 р. від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що факт належного проведення розгляду справи поліцейським та факт керування автомобілем саме позивачем підтверджується електронним рапортом ЄО № 4133 від 09.06.2022, рапортом поліцейського СРПП Золотоніського РВП Бузовського О.В., ухвалою Золотоніського міськрайонного суду на проведення обшуку від 09.06.2022 в рамках кримінального провадження №0000444 від 09.06.2022, протоколами допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вироком Золотоніського міськрайонного суду від 12.06.2022 в рамках кримінального провадження № 0000444, протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серії ААБ № 158354 від 09.06.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованою не в автоматичному режимі серії БАБ № 831104 від 08.06.2022 року. Постанову складено в письмовій формі на місці вчинення правопорушення, вона була оголошена позивачеві, його ознайомлено з правами, передбаченими ст. ст. 286, 289 КУпАП, а також вручено копію постанови, про що свідчать підписи позивача у відповідних графах постанови. Факт того, що позивач не мав при собі реєстраційних документів на автомобіль та посвідчення водія позивачем не оспорюється, а навпаки підтверджується у позовній заяві.

12.09.2022 р. від представника позивача адвоката Бруса С.М. надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача зазначає, що доводи відповідача про встановлення факту керування ОСОБА_1 не знаходять свого підтвердження, оскільки в постанові, яка оскаржується, вказано, що позивач 08.06.2022 року о 23:50 год. у м. Золотоноша по вул. Шевченка, керував автомобілем Шкода, д.н.з НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль, чим порушив п.п. 2.1 «А» ПДР України, а в матеріалах, на які посилається поліція вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем 09.06.2022 року в період 01:26 год. по 01:48 год., тобто пояснення та матеріали, надані до відзиву, протирічать матеріалам адміністративної справи.

У судовому засіданні 11.10.2022 р. позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник позивача зауважив, що відповідачем в якості доказу надано вирок, у якому зазначено події, що відбувалися 09.06.2022 р. у період часу з 01 год. 26 хв. до 01 год. 48 хв., а позивач оскаржує постанову, в якій зазначена подія, яка відбувалася 08.06.2022 р. о 23 год. 50 хв. Адвокат зазначив, що постановою Золотоніського міськрайонного суду від 15.09.2022 р. встановлено відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких можна встановити факт керування ОСОБА_1 08.06.2022 р. о 23 год. 50 хв. по вул. Шевченка в м. Золотоноша транспортним засобом. У в`язку з цим провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього було закрито судом в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У подальшому в судове засідання 15.11.2022 сторона позивача не з`явилася, але адвокат скерував до суду заяву про розгляд справи в його відсутність та відсутність позивача, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши, що відзив підтримує повністю.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та в спосіб, визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З матеріалів справи встановлено, що 08.06.2022 року поліцейським Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №831104 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

У постанові вказано, що 08.06.2022 р. о 23 год. 50 хв., водій керував автомобілем «Шкода Супер Б», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі реєстраційних документів на автомобіль та без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1(а) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху, визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Стороною позивача заперечено факт, того що ОСОБА_1 був водієм, за обставин, зазначених в протоколі.

За клопотанням представника позивача було допитано свідка ОСОБА_3 , який вказав суду, що 08.06.2022 р. автомобілем керував ОСОБА_2 , вони з братом були пасажирами. Олександр сидів на передньому пасажирському сидінні, а свідок ззаду. По дорозі автомобіль задимів, тому вони змушені були зупинитися. Зупинилися в м. Золотоноша по вул. Шевченка. Всі вони вийшли з авто та намагалися усунути несправності. У цей час до них підійшли люди в цивільному та попросили пред`явити посвідчення особи, так як була комендантська година. Невдовзі під`їхала патрульна поліція, яка запитала хто водій і ОСОБА_9 сказав, що він. Працівники поліції не зупиняли їх.

Відповідно до копії постанови Золотоніського міськрайонного суду №695/1465/22 від 15.09.2022 р., наданою стороною позивача, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що судом встановлено відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких можна встановити факт керування ОСОБА_1 08.06.2022 р. о 23 год. 50 хв. по вул. Шевченка в м. Золотоноша транспортним засобом «Шкода Супер Б», д.н.з. НОМЕР_1 , тобто в час і місці, що вказане і в оскаржуваній постанові.

Суд вважає, що надані стороною відповідача до відзиву в якості доказів копії рапортів від 08.06.2022 р., ухвали слідчого судді №695/1359/22 від 09.06.2022 р., протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 23.06.2022 р., вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області №695/1603/22, не можуть бути належними доказами, оскільки вони стосуються подій, які мали місце 09.06.2022 р. в часовому просторі з близько 01 год. і до близько 02 год., а події, які зазначені в оскаржуваній постанові мали місце 08.06.2022 р. о 23 год. 50 хв. Копії показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , надані стороною відповідача не можуть бути доказом, так як не стосуються суті спору.

Відповідно до копії листа начальника Золотоніського ВРП ГУНП в Черкаській області №5537/65/01-22 від 03.08.2022 р., наданого адвокату Брусу С.М. на його запит та долученого до матеріалів справи в якості доказу, відеозапис з нагрудної камери поліцейського СРПП Пипка І.О., який фіксував адміністративне правопорушення та в подальшому складав адміністративний протокол в Золотоніському РВП, відсутній.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що саме він керував автомобілем, а не ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, перевірці в такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законами та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом із тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено ч.ч.2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду №524/1284/17 від 19.02.2020.

Оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази вчинення правопорушення Позивачем.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

Так, згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не керував автомобілем та не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Позивач заперечує проти вчинення правопорушення, тоді як відповідачі, будучи суб`єктами владних повноважень у спірних відносинах не надали доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не був водієм, тому він не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі слід закрити, в зв`язку з чим позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем понесені витрати у вигляді судового збору в сумі 496,20 грн., що стверджено квитанцією, тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Керуючись ст. ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 831104 від 08 червня 2022 року, винесену поліцейським Золотоніського РВП старшим сержантом поліції Пипком Ігорем Олексійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 відшкодування по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя М.Ю. Степченко