Справа № 600/4070/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про витребування доказів

29 листопада 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/4070/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В. розглянувши у порядку письмового провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не нарахування та невиплати із 26 вересня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити із 26 вересня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992 грн.40 коп.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, про необхідність витребування доказів з власної ініціативи, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що звертаючись до суду позивач в адміністративному позові зазначив адресу проживання: АДРЕСА_1 . Згідно матеріалів справи встановлено, що місце реєстрації - проживання позивача зазначено з 26.09.2022 р. АДРЕСА_1 .

Відповідно вимог Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" врегульовано відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

У відповідності до ч.1 ст. 13 зазначеного вище Закону вільний вибір місця проживання обмежується в адміністративно-територіальних одиницях, які (окрім іншого) знаходяться: у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на території, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності; на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі - Закон №796) Порядок в`їзду для постійного проживання в зону гарантованого добровільного відселення визначається рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно абзацу 4 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів Української РСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 року №106 (далі - Постанова № 106) визначено, що правом в`їзду для постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення користуються громадяни, які підлягають прописці відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР від 28 серпня 1974 р. № 678 "Про деякі правила прописки громадян", а у виняткових випадках - відповідно до пункту 4 вказаної постанови. Громадяни, які прибувають на роботу за направленнями підприємств, установ, колгоспів, радгоспів або працевлаштовуються на контрактній основі, прописуються або реєструються згідно з чинним законодавством.

Згідно пункту 1 Постанови Ради міністрів СССР від 28.08.1974 року №678 (в редакції від 11.10.1991 року) "О некоторых правилах прописки граждан", яка чинна на момент спірних правовідносин (далі - Постанова №678), встановлено, що в містах і селищах міського типу прописуються незалежно від розміру житлової площі (далі - мовою оригіналу) :а) супруг - на жилую площадь другого супруга; б) несовершеннолетние дети и подопечные - на жилую площадь родителей и опекунов; в) совершеннолетние дети, не имеющие своих семей или имеющие несовершеннолетних детей, но не состоящие в браке, - на жилую площадь родителей; г) родители - на жилую площадь детей; д) родные братья и сестры, не достигшее совершеннолетия и не имеющие родителей, а также родные братья и сестры, являющиеся нетрудоспособными, независимо от возраста, если они не имеют своих семей, - на жилую площадь брата или сестры; е) военнослужащие, уволенные из Вооруженных Сил СССР по окончании срочной службы, в случаях, если они были призваны на военную службу из данного населеного пункта, - на жилую площадь, которую они занимали до призыва на военную службу, либо на жилую площадь родителей или других родственников; ж) уволенные в запас или в оставку военнослужащие сверхсрочной службы, прапорщики, мичманы и офицеры Вооруженных Сил СССР, органов Комитета государственной безопасности при Совете Министров СССР, лица начальствующего состава органов внутренних дел и члены их семей - на жилую площадь родственников уволенного в запас или в отставку или родственников его супруга; з) лица, ранее проживающие в данном населенном пункте и выезжающие по призыву общественных организаций на важнейшие стройки или предприятия страны или по другим уважительным причинам, - на жилую площадь, на которой они проживали до выезда; и) лица, освобожденные от отбывания наказания в виде лишения свободы, ссылки, высылки, а также лица, с которых сняты ограничения, вытекающие из условного осуждения к лишению свободы с обязательным привлечением к труду либо условного освобождения из мест лишения своб

Независимо от размера жилой площади в городах и поселках городского типа прописываются также временно отсутствовавшие граждане, если согласно действующему законодательству за ними сохраняется право пользования жилым помещением.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства (окрім іншого) є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частин 1, 4 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною 3 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частинами 6, 8, 9 статті 80 КАС України також визначено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене вище, суд з метою об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи, вважає за необхідне витребувати у Веренчанської сільської ради докази, які стали підставою для реєстрації місця проживання позивача в селі Киселів Кіцманського району Чернівецької області, з урахуванням вимог Постанови № 106 від 23.07.1991 року та Постанови №678 від 28.08.1974 року (в редакції від 11.10.1991 року), що по своїй суті є однією із підстав для нарахування і плати підвищення до пенсії.

На підставі наведеного та керуючись статтями 72, 77, 80, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Витребувати у Веренчанської сільської ради докази, які стали підставою для реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в селі Киселів Кіцманського району Чернівецької області, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів Української РСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 року №106 та Постанови Ради міністрів СССР від 28.08.1974 року № 678 (в редакції від 11.10.1991 року) "О некоторых правилах прописки граждан".

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Боднарюк