Справа № 640/31267/21
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 25.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Номер судового провадження: не визначено
про закриття провадження у справі
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:
- зобов`язати відповідача перерахувати позивачу недоплачені з вини відповідача гроші починаючи з 01.11.2017 року в повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернувся із заявою до відповідача з вимогою виплатити призначені позивачу кошти, однак на думку позивача відповідач не збирається зробити перерахунок.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому, просив суд:
визнати дії відповідача щодо перерахунку пенсії згідно довідки Національного транспортного університету №2458/15 від 06.11.2017 року неправомірними, такими, що суперечать статтям 54,57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пунктам 4,7 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2017 року відповідно до статті 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету міністрів України від 23.11.2011 року №1210 згідно довідки про заробіток №2458/15 від 06.11.2017 року, виданої Національним транспортним університетом за період з 01 по 02 травня 1986 року в сумі 299,24 крб.;
згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статей 1166,1167 Цивільного кодексу України відшкодувати моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №826/14419/18 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої довідки Національного транспортного університету від 06.11.2017 року №2458/15 та зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в місті Києві здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки Національного транспортного університету від 06.11.2017 року №2458/15.

Рішення суду набрало законної сили 31.05.2021.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України це рішення суду, яке набрало законної сили, має бути враховано відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача.

На виконання рішення суду від 29.03.2021 року у справі №826/14419/18 Головним управлінням в межах резолютивної частини здійснено перерахунок призначеної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки Національного транспортного університету від 06.11.2017 №2458/15 з 31.05.2021.

Листом від 29.09.2021 №25879-25858/Н-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що розмір пенсії з 31.05.2021 становить 16795,32 грн., з 01.06.2021 - 16845,32 грн., доплата за період з 31.05.2021 по 30.06.2021 в сумі 2931,81 грн. нарахована.

Позивач, не погоджуючись з проведеним перерахунком, вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не виплачено пенсію згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №826/14419/18 , звернувся до суду з позовом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною восьмою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України), оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, вчинених при примусовому виконанні рішення суду (стаття 287 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 вказав, що зазначені правові норми статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у Кодексу адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, установленому ом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення або стягнення заборгованості за іншим судовим рішенням.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не розглядаються.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 03.04.2019 року (справа №820/4261/18), від 09.07.2019 року (справа №826/17587/18), від 22.08.2019 року (справа №522/10140/17), від 22.12.2020 року (справа №440/1810/19), від 25.02.2021 року (справа №640/13599/20), від 30.03.2021 року (справа №580/3376/20), від 27.04.2021 року (справа №460/418/20).

У спірних правовідносинах існують обставини, з якими статті 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для здійснення судового контролю за виконанням рішення. Отже, якщо позивач вважає, що бездіяльністю та/або рішенням відповідача при виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 у справі №826/14419/18 порушені його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутися до суду в порядку визначеному статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не подавати новий адміністративний позов.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підставі викладеного та відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки з поданням даного позову позивач бажає розв`язати питання пов`язані із виконанням рішення суду в іншій справі (у справі №826/14419/18 за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021) в іншій спосіб в межах іншої позовної заяви.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №640/31267/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства і може бути оскаржена відповідно до положень статей 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...