Справа № 480/4013/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2022 року Справа № 480/4013/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4013/22 за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що видом його діяльності за КВЕД-2010 є діяльність приватних охоронних служб. З огляду на специфіку діяльності підприємства та враховуючи положення Закону України "Про охоронну діяльність" персоналом охорони можуть бути дієздатні громадяни України, які досягли 18-річного віку, пройшли відповідне навчання або професійну підготовку, уклали трудовий договір із суб`єктом господарювання та подали документи, що вони, зокрема, не мають обмежень за станом здоров`я для виконання функціональних обов`язків та за своїми фізичними даними і станом здоров`я здатні виконувати покладені на працівників охорони обов`язки та не мають судимості. У свою чергу, професії у сфері охорони є небезпечними для здоров`я осіб з інвалідністю, а чинним законодавством України забороняється власнику або уповноваженому ним органу приймати осіб з інвалідністю на роботу з підвищеною небезпекою під загрозою адміністративної або кримінальної відповідальності за порушення законодавства про працю та охорону праці. У зв`язку з цим у звіті про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік, у якому підприємством зазначена середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу 13 осіб, з яких 4 особи середньооблікова кількість посад адміністративно-управлінського персоналу, 9 осіб охоронці, кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", підприємством визначена як 0 осіб. Отже, оскільки фактична середньооблікова кількість працівників, не задіяних у виконанні заходів охорони, які працювали протягом 2021 року, становила 4 особи, що є меншим від нормативу у 8-25 осіб, тому підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій до ТОВ "Безпека" відсутні. Просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач не надав позивачу для огляду Статут підприємства, у зв`язку з чим неможливо встановити, які робочі місця підприємство надає ветеранам та особам з інвалідністю внаслідок війни, військової служби і правоохоронних органів, та якими видами діяльності займається і в якій мірі вони пов`язані з охоронною діяльністю, оскільки у відзиві відповідач зазначає лише основні. Разом з тим, за інформацією Шосткинської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості ТОВ "Безпека" у 2021 році не зверталося до філії про направлення на підприємство для працевлаштування осіб з інвалідністю. Вважає позовні вимоги обгрунтованими та просить позов задовольнити.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як юридична особа та використовує найману працю.
Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, осіб з інвалідністю, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначає Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", який гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю.
У даному випадку відповідач належить до категорії суб`єктів, яким відповідно до ст. 19 Закону встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Матеріалами справи підтверджується, що основним видом діяльності відповідача за кодом КВЕД 80.10 є діяльність приватних охоронних служб.
Організаційно-правові принципи здійснення господарської діяльності у сфері надання послуг з охорони власності та громадян визначає Закон України "Про охоронну діяльність".
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охоронну діяльність" персоналом охорони можуть бути дієздатні громадяни України, які досягли 18-річного віку, пройшли відповідне навчання або професійну підготовку, уклали трудовий договір із суб`єктом господарювання та подали документи, що вони не мають обмежень за станом здоров`я для виконання функціональних обов`язків.
На підставі ч. 6 ст. 11 цього Закону працевлаштування осіб з інвалідністю здійснюється суб`єктом охоронної діяльності згідно з чинним законодавством виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони.
Відповідно до поданого відповідачем Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу підприємства становила 13 осіб, з яких 9 осіб охоронці, кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", підприємством визначена як 1 особа (а.с.4).
Тобто середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача у 2021 році склала 13 осіб, з яких 4 особи працівники, які не задіяні у виконанні заходів охорони.
Отже, кількість працівників, які не задіяні у виконанні заходів охорони, складає 4 особи, що є меншим від нормативу у 8-25 осіб, встановленого ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". За таких обставин у позивача не було правових підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій до ТОВ "Безпека" за невиконання встановленого статтею 19 Закону нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Крім того, що стосується зауваження позивача про те, що ТОВ "Безпека" у 2021 році не зверталося до Шосткинської міськрайонної філії Сумського обласного центру зайнятості про направлення на підприємство для працевлаштування осіб з інвалідністю, суд зазначає, що чинне законодавство не зобов`язує підприємства, установи та організації здійснювати пошук та підбір осіб з інвалідністю на створені для них робочі місця. У свою чергу, позивач не довів суду, що органи, на які покладено обов`язок працевлаштування осіб з інвалідністю, направляли у 2021 році до відповідача таких осіб для працевлаштування і їм було відмовлено у прийомі на роботу. Також позивач не надав суду доказів того, що особи з інвалідністю зверталися безпосередньо до відповідача із заявами про працевлаштування і їм так само було відмовлено у прийнятті на роботу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необгрунтовані та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах