Справа № 200/2356/22
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року Справа№200/2356/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач є пенсіонером, перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Горлівці, як отримувач пенсії за віком з 13.01.1998 року. В 2016 році, позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи та перебував на обліку як отримувач пенсії в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області. До 31.01.2021 року позивач отримував призначену йому довічно пенсію за віком, але з лютого 2021 року виплату пенсії припинено. У грудні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити йому, ким та коли було прийнято рішення про зупинення виплати йому пенсії та підстави для прийняття такого рішення. 21 грудня 2021 року, позивач отримав відповідь від відповідача, в якій повідомлялось про те, що з лютого 2021 року виплата пенсії позивачу призупинена на підставі ст.16 Порядку №1596, а нарахування пенсії не проводилось через відсутність заяви про поновлення виплати пенсії заявника. Крім того відповідач повідомив, що нараховані за період з 01.01.2021 року по дату поновлення виплати пенсії кошти обліковуються в Головному управлінні та будуть виплачені на умовах окремого порядку, затвердженого постановою КМУ від 10.11.2021 року №1165. У січні 2022 року, представником позивача адвокатом Гравовою Н.В. був скерований адвокатський запит на адресу відповідача з проханням надати інформацію, стосовно пенсійних виплат позивача та суми заборгованості по цим виплатам. Відповідач, в свою чергу надав відповідь, в якій зазначив, що за період з 01.02.2021 року нарахування пенсії позивачу не проводилось через відсутність заяви про поновлення виплати пенсії заявника та було рекомендовано звернутись до відповідача, для поновлення виплати пенсії з актуальною довідкою внутрішньо переміщеної особи згідно з п.8 Постанови №509 та надати банківські реквізити згідно з Порядком №1596. Крім того, у своєму листі відповідач повідомив позивача, що після поновлення виплати пенсії, кошти будуть виплачені на умовах окремого порядку, затвердженого постановою КМУ від 10.11.2021 №1165 після затвердження відповідних бюджетних призначень. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають Конституції та законам України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на адміністративний позов у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим Центральноміським УСЗН від 27.02.1998 року, перебуває на обліку у відповідача в статусі тимчасово переміщеної особи.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Позивач згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.12.2016 року № отримав статус внутрішньо переміщеної особи та перебуває на обліку як отримувач пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Як встановлено матеріалами справи, позивач до 31.01.2021 року отримував призначену йому довічно пенсію за віком, але з лютого 2021 року виплату пенсії припинено.

03.12.2021 року, позивач через свого представника, звернувся до відповідача з заявою, в якій зокрема просив повідомити інформацію: стосовно рішення про зупинення йому пенсійних виплат, підстави для призупинення виплати пенсії, де знаходиться пенсійна справа позивача, суму заборгованості пенсії та просив негайно вжити заходів щодо поновлення виплат поточної пенсії та щодо виплати всієї заборгованості оскільки відсутні законні підстави для її невиплати.

Відповідачем, на заяву представника позивача від 03.12.2021 року, була надана відповідь від 15.12.2021 року за №20880-20736/Д-15/8-0500/21, в якій відповідач повідомив позивача, що він перебуває на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії за віком призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач зазначив, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до п.16 Постанови КМУ №1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідний орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення. Відповідач зазначив у своєму листі, що з лютого 2021 року виплата пенсії позивачу призупинена на підставі ст. 16 Порядку №1596. Пенсія виплачена по 31.01.2021 року, нарахування пенсії не проводилось через відсутність заяви про поновлення виплати пенсії заявника. Інформація про нараховану суму пенсії з 01.02.2021 буде відображена після поновлення виплати пенсії. Для поновлення виплати пенсії необхідно надати заяву та документи, визначені п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (документ, що засвідчує особу, документ про присвоєння ідентифікаційного коду), довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до будь-якого територіального органу ПФУ незалежно від місця проживання (реєстрації) заявника. Пунктом №1 Постанови №637 визначено, що суми пенсій, які не виплачені за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі,що здійснює пенсійні виплати та виплачується на умовах окремого порядку визначеного КМУ. Кошти, нараховані за період з 01.01.2021 по дату поновлення виплати пенсії, обліковуються в Головному управлінні та будуть виплачені на умовах окремого порядку, затвердженого постановою КМУ від 10.11.2021 №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень.

11.01.2022 року, адвокат Гравова Н.В., яка діє в інтересах позивача на підставі договору про надання правової допомоги від 10.01.2022 року, направила на адресу відповідача адвокатський запит №11/01-1, в якому просила надати наступну інформацію: чи включений позивач, станом на 01.01.2022 року до переліку отримувачів пенсійних виплат за минулий період; яка загальна сума заборгованості з пенсійних виплат нарахована позивачу з лютого 2021 по грудень 2021 року; який розмір щомісячних платежів з виплати пенсії за минулий період відповідно до Порядку встановлений позивачу та за який період планується погасити заборгованість.

Відповідач надав відповідь від 21.01.2022 року №0500-1502-8/14027 на вищезазначений адвокатський запит, в якому зазначив, що нарахування пенсії позивачу з 01.02.2021 року не проводилось через відсутність заяви про поновлення виплати пенсії заявника. В своєму листі рекомендував позивачу звернутись відповідно до п.1.1 Порядку №22-1 до сервісного центру з актуальною довідкою внутрішньо переміщеної особи або документом про відмову в видачі довідки про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи згідно з п.8 Постанови №509 та надати банківські реквізити згідно з Порядком №1596.

Також адвокатом Гравовою Н.В. був скерований адвокатський запит від 11.01.2022 року №11/01-2 на адресу відділення АТ «Ощадбанку» в м. Святогірську з проханням надати наступну інформацію:яку з двох підстав, передбачених п.16 Порядку №1596, АТ «Ощадбанк» повідомив ГУ ПФУ в Донецькій області, в результаті чого позивачу з лютого 2021 року було призупинено виплату пенсії; якою посадовою особою банку та коли було прийнято рішення про направлення повідомлення про наявність підстав відносно позивача передбачених п.16 Порядку №1596, до територіального управління ПФУ; докази не одержання з поточного рахунку в АТ «Ощадбанк» позивачем суми пенсії більш як один рік станом на 31.01.2021; копію довіреності (за наявності) на одержання пенсії виданої позивачем; копію повідомлення АТ «Ощадбанк» до територіального управління ПФУ про обставини, визначені в п.16 Порядку №1596.

Отримавши адвокатський запит, АТ «Державний ощадний банк України» Філія Донецьке обласне управління надало відповідь, в якій зокрема зазначило, що для надання позивачу вичерпної інформації стосовно призупинення виплати пенсії на поточні рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» клієнту необхідно особисто звернутись до відділення Банку за місцем відкриття рахунку (або до будь якого) з паспортом та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, або надіслати запит із відбитком нотаріальної печатки поштою (факсимільним зв`язком або іншими каналами зв`язку.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи, відповідей Головного управління Пенсійного фонду України від 15.12.2021 року за №20880-20736/Д-15/8-0500/21 та 21.01.2022 року №0500-1502-8/14027 пенсійні виплати ОСОБА_1 були призупинені з 01.02.2021 року по теперішній час, доказів сплати заборгованості з пенсії за спірний період до суду не надано.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені ч.1 ст. 49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії не встановлені.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним.

В цьому спорі наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв`язку з трудовою діяльністю, і потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, які не передбачені законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікації особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення, тощо.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

Припинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що передбачений законом, і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі № 805/402/18, яке, у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду, набрало законної сили 04.09.2018.

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, оскільки ця адміністративна справа є типовою, суд, при ухваленні рішення враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаному рішенні за результатами розгляду зазначеної зразкової справи.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 47 Закону № 1058-ІV, пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведене дії суб`єкта владних повноважень у припиненні виплати пенсії позивачу підлягають визнанню протиправними, а порушені права - захисту шляхом зобов`язання відповідача поновити виплату позивачу пенсії з дня припинення її виплати зі сплатою заборгованості по ній.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність припинення та невиплати пенсії позивачу за період з 01.02.2021 по теперішній час.

Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що припинення виплати позивачу пенсії відбулось з 01.02.2021 року по теперішній час. Ці обставини доведені та підтвердженні наявними в матеріалах справи доказами.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

У зв`язку з тим, що суд не може приймати рішення на майбутнє та зобов`язати відповідача вчинити дії з виплати пенсії по день поновлення виплат, тому, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо не виплати позивачу пенсії за період з 01.02.2021 року по день винесення рішення у справі та зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії, нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з пенсії з 01.02.2021 року по день винесення рішення у справі.

Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимог позивача щодо звернення до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення пенсії за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 1 статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини 1 цієї статті.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення суду в цій справі підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 31.01.2022, позивач за подання адміністративного позову сплатив 992,40 грн. судового збору.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе повернути позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 992,40 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення з бюджетних асигнувань відповідача витрат позивача на правову допомогу, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 вказаного Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 134 вказаного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч. 6 та 7 ст. 134 Кодексу у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Позивачем до суду подані: договір б/н від 10 січня 2022 року про надання правової (правничої) допомоги; додаток № 1 від 10 січня 2022 року до вказаного договору; акт приймання передачі виконаних робіт від 11.01.2022 року; акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 11 січня 2022 року; рахунок на оплату №11/01 від 11 січня 2022 року; квитанція про сплату 1000грн. від 11.01.2022 року №12; акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2022 року; рахунок на оплату №31/01 від 31 січня 2022 року; квитанція про сплату 2000грн. від 31.01.2022 року №4; ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до договору б/н від 10 січня 2022 року, п.4.4 передбачає - вартість правової (правничої допомоги) встановлюється сторонами в додатках до договору, які є невід`ємною частиною даного договору; п.4.5 передбачає - вартість договору складає загальна сума за всіма актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до додатку №1 від 10.01.2022 року до вищезазначеного правового договору, вартість правової (правничої) допомоги, складає: усна консультація з вивченням документів 300грн.; підготовка адвокатського запиту, клопотань, письмових заяв до суду, державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, організацій, підприємств, банківських установ 500грн.; представництво інтересів клієнта в державних органах, органах місцевого самоврядування, установах, організаціях, підприємствах, банківських установах 800 грн.; підготовка позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, відзивів на апеляційні та касаційні скарги 2000грн.; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції 1000грн. (за 1 судове засідання).

В матеріалах справи в наявності є акт приймання передачі виконаних робіт від 11.01.2022 року, відповідно до якого адвокатом Гравовою Н.В. в інтересах клієнта було підготовлено два адвокатських запити: до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області №11/01-1 від 11.01.2022 року; до АТ «Ощадбанку» №11/01-2 від 11.01.2022 року. Відповідно до загальної суми вартості роботи (послуги) зазначена сума 1000грн., зазначена сума сплачена позивачем, що підтверджується рахунком на оплату №11/01 від 11 січня 2022 року та квитанцією про сплату вищезазначеної суми від 11.01.2022 року №12.

В матеріалах справи в наявності є акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2022 року відповідно до якого адвокатом Гравовою Н.В., в інтересах клієнта була підготовлена позовна заява про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання вчинити певні дії. Відповідно до вартості роботи (послуги) зазначена сума 2000грн., зазначена сума сплачена позивачем, що підтверджується рахунком на оплату №31/01 від 31.01.2022 року та квитанцією про сплату вищезазначеної суми від 31.01.2022 року №4.

Суд не вправі надавати оцінку умовам договору (зокрема вартості наданих адвокатом послуг), що погоджені сторонами договору.

Оскільки, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджено належними та допустимими доказами, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір визначений у додатку №1 та актах приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг), відповідає обсягу наданих послуг адвокатом, тому на них поширюється правило щодо розподілу судових витрат.

Отже, судові витрати, які оплачені позивачем за правничу допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.01.2022 та актах приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) в загальній сумі 3 000 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд.3 ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії за період з 01.02.2021 року по теперішній час.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () відновити виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) призначеної йому пенсії з 01.02.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за період з 01.02.2021 року по день винесення рішення у справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 992,40 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 листопада 2022 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець