Справа № 420/20802/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря - Белінського Г.В.

представниці позивача - Легенченко О.А.

представниці відповідача - Елісашвілі О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за правилами загального позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування, рішення про накладення дисциплінарного стягнення, наказу про звільнення та поновлення на посаді, вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідачів, Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про накладення дисциплінарного стягнення №172-дп-21 від 30.08.2021;

- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу Генерального прокурора від 14.09.2021 №10дк;

- поновити ОСОБА_2 в Одеській обласній прокуратурі на посаді рівнозначній посаді прокурора Одеської області.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач стверджує, що у відповідача були відсутні законні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення за вчинення дій, що порочать звання прокурора, порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

Так, позивач вважає, що на виконання судового рішення про поновлення на посаді відповідач не запропонував позивачу жодної з наявних в посад в Одеській обласній прокуратурі, що відповідають його кваліфікації і досвіду роботи. Позивач не відмовлявся від подальшого проходження служби. Проте позивача призначили на посаду у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури, на яку він не давав письмової згоди. Про правила трудового розпорядку позивача не повідомляли.

Таким чином, на думку позивача, відповідач фактично не забезпечив доступ позивача до роботи і можливість виконання ним своїх обов`язків.

Поновлення на посаді на виконання рішення суду, на думку позивача, не відбулося, адже поновлення вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. позивачу. Отже звільнення позивача через порушення правил внутрішнього службового розпорядку є безпідставним.

Також, позивач вважає, що його звільнення у зв`язку з неподанням у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію та не подання анкети доброчесності - не передбачено Законом України Про прокуратуру. Тобто у відповідача були взагалі відсутні підстави для звільнення позивача.

Позивач посилався на порушення відповідачем порядку його звільнення з органів прокуратури через неотримання відповідної рекомендації Ради прокурорів України.

Крім того, позивач зазначає окрему підставу для скасування спірного наказу, а саме те, що під час звільнення він перебував у стані тимчасової непрацездатності.

Щодо протиправності рішення про вчинення дисциплінарного проступку позивач посилається на те, що не надав згоду на розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, не був належним чином повідомлений про відкриття дисциплінарного провадження та про проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження та про проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, втім таке засідання було проведене за його відсутності без законних не то підстав.

У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про відкриття дисциплінарного провадження стосовно нього та розгляду дисциплінарної скарги, він не мав можливості подати свої письмові пояснення та заперечення на доводи викладені у дисциплінарній скарзі, був позбавлений можливості ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.

Позивач також посилався на пропуск відповідачем місячного строку притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Позивач скаржився, що звільнення становило порушення прав ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А саме позивач посилається на втручання в його приватне життя в контексті професійного життя, його права на реалізацію.

(б) Позиція відповідача, Одеської обласної прокуратури

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що судовим рішенням у справі №420/13822/20 надано оцінку наказу Генерального прокурора від 04.11.2020, яким визнано припиненими повноваження позивача на посаді прокурора Одеської області у зв`язку з закінченням строку перебування на адміністративній посаді та наказу Одеської обласної прокуратури від 06.11.2020 №2472к, яким тимчасово визначене робоче місце позивача у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури та відповідно не встановлена наявність правових підстав для визнання їх протиправними.

За таких обставин не заслуговують на увагу доводи позову щодо незгоди позивача з наказом про визначення місця роботи та зауваження у відділ кадрової роботи та державної служби Одеської області.

На думку відповідача, необґрунтованими є доводи позову щодо недотримання порядку переведення позивача на іншу посаду в органах прокуратур через те, що йому не були запропоновані вакантні посади в Одеській обласній прокуратурі. Так через запроваджене чинним законодавством реформування органів прокуратури на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних пркуратурах можуть бути переведені прокурори лише у разі наявності рішення кадрової комісії про успішне проходження ними атестації. Посилання при цьому позивача на практику Верховного Суду (постанови від 20.01.2021 та від 27.08.2020 у справах №640/18679/18 та №480/4652/18) є невірним, оскільки правовідносини у них є абсолютно відмінними.

Не заслуговують на увагу доводи позивача щодо протиправності наказу від 14.09.2021 про звільнення. Зокрема, посилання позивача на тривале зволікання у виконанні рішення суду стосовно поновлення, тобто фактично посилання на протиправні дії не є предметом розгляду цієї справи.

Підставою прийняття спірного наказу стало рішення кадрової Комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Кадрова комісія встановила факт неподання анкети доброчесності прокурора та постійного грубого порушення правил внутрішнього службового розпорядку позивачем шляхом вчинення систематичних прогулів з 06.11.2020 до моменту прийняття рішення Кадровою комісією.

Крім того, оскільки на час звільнення позивач не обіймав адміністративну посаду, отримання рекомендації Ради прокурорів України відповідного до чинного законодавства не вимагалося.

Також, відповідач вважає, що не можуть бути прийнятими до уваги доводи позивача про звільнення його в період тимчасової непрацездатності через відсутність належних доказів. Так, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Натомість у позовній заяві позивач посилається на довідку від 17.09.2021 з печаткою ТОВ Медичний центр Ліберон із зазначенням про рекомендацію амбулаторного лікування.

Таким чином, на підставі викладеного, відповідач вважає, що відсутні підстави для поновлення позивача на посаді рівнозначній посаді прокурора Одеської області.

(г) Позиція відповідача, Офісу Генерального прокурора

У відзиві на позов відповідач вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що належить до залишення без задоволення.

Відповідач посилається на умисне ухилення позивачем від виконання судового рішення про його поновлення на посаді. Одеська обласна прокуратура в повному обсязі, на думку відповідача, забезпечила гарантії позивача на працю та вільний вибір роботи у межах встановленого чинним законодавством порядку. Аргументи відповідача щодо законності рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та наказу про його звільнення є аналогічними аргументам відповідача, Одеської обласної прокуратури.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

08.11.2021 суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.01.2021 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

27.10.2022 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

IV. Обставини, встановлені судом

21.05.2012 Генеральна прокуратура винесла наказ №818к, яким призначила позивача прокурором Одеської областів строком на п`ять років та головою колегії прокуратури Одеської області.

02.07.2014 Генеральна прокуратура наказом звільнила позивача з посади прокурора Одеської області в порядку переведення його за згодою на іншу роботу в органах прокуратури України (п.5 ст.36 КЗпП України) з 07.07.2014 та увільнення від обов`язків голови колегії прокуратури Одеської області.

05.12.2014 Постановою Одеський окружний адміністративний суд у справі №815/4359/14 задовольнив позов позивача, скасував наказ Генеральної прокуратури України від 02.07.2014 №972к про звільнення його з посади прокурора Одеської області в порядку переведення його за згодою на іншу роботу в органах прокуратури України (п.5 ст.36 КЗпП України) з 07.07.2014 та увільнення від обов`язків голови колегії прокуратури Одеської області. Суд поновив позивача на посаді прокурора Одеської області з 07.07.2014. Рішення набрало законної сили 03.02.2015.

18.05.2016 постановою у справі №815/4359/14 Вищий адміністративний суд прийняв нову постанову, якою відмовив у задоволенні позовних вимог.

На момент винесення вказаної постанови Генеральна прокуратура України наказом №46к від 29.03.2016 поновила позивача на посаді прокурора прокуратруи Одеської області.

15.04.2016 наказом Генеральної прокуратури України позивач звільнений з посади прокурора Одеської області та з органів прокуратури у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п.7-2 ст.36 КЗпП України.

09.06.2020 Одеський окружний адміністративний суд у справі №815/2052/16 задовльнив позов позивача частково: визнав протиправгним та скасував наказ про звільненні від 15.04.2016, зобов`язав Офіс Генерального прокурора проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_2 заборони, передбаченої ч.3 ст.1 Закону України Про очищення влади. Суд поновив позивача на службі в Прокуратурі України з 16.04.2016. Допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на службі. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

06.08.2020 П`ятий апеляційний адміністративний суд у справі №815/2052/16 задовольнив апеляційну скаргу позивача, поновив його на посаді прокурора Одеської області.

04.11.2020 наказом Офісу Генерального прокурора №428к позивач поновлений на службі. Одночасно наказом №430к визнано припиненими повноваження позивача у зв`язку із закінченням строку перебування на адміністративній посаді з 21.05.2019.

06.11.2020 Одеська обласна прокуратура видала наказ №2472к, яким тимчасово визначене робоче місце позивача у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури , з яким позивач ознайомився. Про це свідчить його підпис на наказі.

30.08.2021 Офіс Генерального прокурора прийняв рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

Дисциплінарне провадження відбулося на підставі дисциплінарної скарги керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора від 29.04.2021.

Рішення прийняте Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг, яка встановила: [...] позивач, обіймаючи посаду прокурора Одеської обласної прокуратури 06.11.2020 особисто ознайомився з наказом Генерального прокурора №430к про припинення повноважень на посаді прокурора Одеської області з 21.05.2019. Проте з 06.11.2020 позивач до роботи не приступив, про причини неприбуття не поінформував, незважаючи на неодноразово направлені на його адресу поштові повідомлення. У зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці складаються відповідні акти та здійснюється табелювання з цього приводу.

Позивача своєчасно та належним чином повідомлено про дату, час і місце проведення засідання кадрової комісії. Відповідне повідомлення оприлюднене 11.08.2021.

На засідання кадрової комісії позивач не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив

Під час проведення перевірки комісія направляла позивачу запити для отримання інформації, необхідної для перевірки обставин, наведених у дисциплінарних скаргах.

Проте уся надіслана кореспонденція на адресу позивача повернута, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Поштова кореспонденція надіслана на адресу електронної пошти позивача залишилася без будь-якого реагування.

Листами від 06.11.2020 №07-449 вих 20 та від 08.12.2020 №07-606вих-20 позивач повідомлявся про визначення йому робочого місця у відділ кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури та запропоновано йому прибути до обласної прокуратури для оформлення відповідних документів.

Листом від 28.01.2021 №07-119 вих-21 , надісланий як поштовим зв`язком так і електронної поштою на адресу позивача, повідомлено, що кожний прокурор зобов`язаний щороку до 1 лютого подавати підрозділу внутрішньої безпеки власноруч заповнену анкету доброчесності прокурора відповідно до розділу ІІ Порядку проведення таємної перевірки доброчесності в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 16.06.2016 №205. Також роз`яснено, що прокурори, які не мали можливості подати у зазначений строку анкету доброчесності з певних причин подають анкету протягом 30 календарних днів з дати закінчення строку дії визначених обставин або проходження військової служби, або з дати набрання чинності контрактом про проходження військовоїх служби.

Лист аналогічного змісту направлявся на поштову адресу позивача керівником Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора. Анкети доброчесності від позивача до управління внутрішньої безпеки не надходили.

Позивач неодноразово запрошувався до Одеської обласної прокуратури з метою вирішення питання подальшого працевлаштування. До матеріалів дисциплінарного провадження долучені реєстри поштових рекомендованих відправлень раніше зазначених листів.

Начальник відділу кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури Галактіонова О.А. , пояснила, що позивач, ознайомившись з з наказами Генерального прокурора про його поновлення на посаді прокурора та про припинення його повноважень на адміністративній посаді, не надав свою трудову книжку для здійснення відповідних записів та повідомив, що не згоден з наказом Генерального прокурора про припинення його повноважень на адміністративній посаді Також ОСОБА_3 зазначила, що наказом від 06.11.2020 №2472к за позивачем тимчасово визначене робоче місце у відділ кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури. ОДнак позива до роботи не приступав, жодного разу в обласні прокуратурі не з`являвся, на телефонні дзвінки не відповідає.

[...]Про відсутність позивача на робочому місці свідчать щомісячні табелі обліку робочого часу керівника, заступника керівника та працівників кадрової роботи та державної служби за листопад-грудень 2020 та січень -червень 2021 року.

[...]Відповідно до наказу в.о. прокурора Одеської області від 09.07.2020 №113 на період дії карантину , установленого КМУ, в органах прокуратури Одеської області встановлений такий режим роботи: початок роботи о 8 год упродовж робочого тижня; перерва на обід з 12 до 12:45 год упродовж робочого тижня; кінець робочого дня у понеділок- четвер о 17.00 год, у п`ятницю о 15:45 год.

[...]Відповідно до наказу в.о. керівника Одеської обласної прокуратури від 03.12.2020 №228 в Одеській обласній прокуратурі встановлюється внутрішній службовий розпорядок : початок роботи з 8 год; обід з 12 до 12:45 год; кінець робочого дня у понеділок-четвер о 17 год, п`яниця о 15:45 год.

[...] На підставі викладеного, керуючись пп.пп. 7,8 п.22 розд.ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформ органів прокуратури, ст.ст.43,45,49,50 ЗУ Про прокуратуру, п.п.2,7,12 Порядку роботи кадрових комісій члени кадрової комісії вирішили притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

14.09.2021 Офіс Генерального прокурора наказом №10дк звільнив позивача з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у честі та непідкупності органів прокуратури, порушення правил внутрішнього службового розпорядку (п.п.5, 7 ч.1 ст.43 Закону України Про прокуратуру).

Вказаний наказ прийнятий на підставі рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінариї скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здій снення дисциплінарного провадження щодо прокурорів 30.08. 2021 №172 дп-21.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також

проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Зміст даних спірних правовідносин становить вирішення питання дотримання відповідачем встановленої законом процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, існування законних підстав для накладення дисциплінарного стягнення та відповідно законності подальшого звільнення.

З огляду на рішення відповідача про накладення дисциплінарного стягнення від 30.08.2021 відповідач притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності, керуючись пп.пп. 7,8 п.22 розд.ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформ органів прокуратури, ст.ст.43,45,49,50 ЗУ Про прокуратуру.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.40 ЗУ Про прокуратуру № 1697-VII від 14.10.2014 (далі - Закон №1697-VII) на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення як звільнення з посади в органах прокуратури.

Підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності встановлює стаття 43 Закону №1697-VII:

1. Прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

[...] 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

[...] 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

Відповідно до ч.6 ст.46 Закону №1697-VII: Під час здійснення перевірки [...]прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе.

Проте дію частини шостої статті 46 зупинено до 1 вересня 2021 року згідно з абз. четвертим пункту 2 розділу II Закону № 113-IX від 19.09.2019.

Порядок розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора регулюється ст.47 Закону №1697-VII.

Так відповідно до приписів цієї статті: 1. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

2. До повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

3. Висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор:

1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки;

3) не з`явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження.

4. Прокурор, який не братиме участі в засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

5. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.

6. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.

Звертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що в рішенні про накладення дисциплінарного стягнення відповідач зазначає, що позивача своєчасно та належним чином повідомлено про дату, час і місце проведення засідання кадрової комісії. Відповідне повідомлення оприлюднене 11.08.2021.

На засідання кадрової комісії позивач не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив.

Під час проведення перевірки комісія направляла позивачу запити для отримання інформації, необхідної для перевірки обставин, наведених у дисциплінарних скаргах.

Проте уся надіслана кореспонденція на адресу позивача повернута, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Поштова кореспонденція надіслана на адресу електронної пошти позивача залишилася без будь-якого реагування.

Також в матеріалах дисциплінарного провадження зазначається, що позивач неодноразово запрошувався до Одеської обласної прокуратури з метою вирішення питання подальшого працевлаштування. До матеріалів дисциплінарного провадження долучені реєстри поштових рекомендованих відправлень раніше зазначених листів.

Начальник відділу кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури Галактіонова О.А. , пояснила, що позивач, ознайомившись з з наказами Генерального прокурора про його поновлення на посаді прокурора та про припинення його повноважень на адміністративній посаді, не надав свою трудову книжку для здійснення відповідних записів та повідомив, що не згоден з наказом Генерального прокурора про припинення його повноважень на адміністративній посаді Також ОСОБА_3 зазначила, що наказом від 06.11.2020 №2472к за позивачем тимчасово визначене робоче місце у відділ кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури. Однак позива до роботи не приступав, жодного разу в обласні прокуратурі не з`являвся, на телефонні дзвінки не відповідає.

[...]Про відсутність позивача на робочому місці свідчать щомісячні табелі обліку робочого часу керівника, заступника керівника та працівників кадрової роботи та державної служби за листопад-грудень 2020 та січень -червень 2021 року.

[...]Відповідно до наказу в.о. прокурора Одеської області від 09.07.2020 №113 на період дії карантину , установленого КМУ, в органах прокуратури Одеської області встановлений такий режим роботи: початок роботи о 8 год упродовж робочого тижня; перерва на обід з 12 до 12:45 год упродовж робочого тижня; кінець робочого дня у понеділок- четвер о 17.00 год, у п`ятницю о 15:45 год.

[...]Відповідно до наказу в.о. керівника Одеської обласної прокуратури від 03.12.2020 №228 в Одеській обласній прокуратурі встановлюється внутрішній службовий розпорядок : початок роботи з 8 год; обід з 12 до 12:45 год; кінець робочого дня у понеділок-четвер о 17 год, п`яниця о 15:45 год.

В матеріалах судової справи відсутні копії табелів обліку робочого часу, реєстри поштових рекомендованих відправлень, інш. доказів фактів, на які посилається відповідач, щодо запрошення поозивача до Одеської обласної прокуратури з метою вирішення питання подальшого працевлаштування, належного повідомлення позивача про розгляд дисциплінарної скарги.

Проте суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься наказ №2472к від 06.11.2020 про тимчасово визначене робоче місце у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури, на якому стоїть підпис позивача про ознайомлення. Тобто 06.11.2020 позивачу вже було відомо про його місце роботи в Одеській обласній прокуратурі. Проте протягом майже десяти місяців до дати накладення дисциплінарного стягнення та протягом більше десяти місяців до дати звільнення він там не з`являвся. Жодних доказів щодо прояву належної обачності, інтересу щодо подальшої роботи на відведеному йому робочому місці в органах прокуратури позивач не надав. Даний факт свідчить про відсутність у позивача інтересу щодо проходження служби на посаді з якої його звільнили.

Позивач сам посилається на те, що він не давав згоди на його призначення на посаду у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури.

Про це свідчить також його звернення до суду з оскарженням призначення на посаду у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури, на яку він не давав письмової згоди.

Таким чином, суд робить висновок про цілком свідоме та умисне з боку позивача ігнорування, уникнення від виконання своїх службових обов`язків у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури понад 10 місяців. Відповідно відсутність позивача на робочому місці, є порушенням правил внутрішнього службового розпорядку. Відтак у відповідача були законні підстави для звільнення позивача за порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

При цьому суд наголошує, що незгода позивача з наказом №2472к від 06.11.2020 про визначення йому тимчасового робочого місця була предметом розгляду в суді у справі №420/13822/20. У вказаній справі суд відмовив у задоволенні позову. Зокрема ВС вказав що Одеська обласна прокуратура забезпечила гарантії позивача права на працю в повному обсязі та вільний вибір роботи у межах встановленого законом особливого порядку призначення прокурорів на посаду. А тимчасове визначення позивачу робочого місця у відділ кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури є вимушеною мірою, що застосована з метою дотримання порядку і строків призначення на вакантну посаду прокурора.

Рішення суду у справі №420/13822/20 із зазначеним вище висновком набрало законної сили 10.06.2021. Проте, незважаючи на даний факт, позивач продовжував ігнорувати свої службові обов`язки та не з`являвся на робочому місці, що звісно є грубим порушенням правил службового розпорядку.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону №1697-VII: Відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Згідно з ч.4 цієї статті: Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Враховуючи той факт, що позивач ознайомився з наказом №2472к про тимчасово визначене робоче місце у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури 06.11.2020, прийняття рішення 30.08.2021 про накладення дисциплінарного стягнення у будь-якому разі не перевищує однорічного терміну його прийняття. Таким чином, суд відхиляє доводи позивача про порушення строку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Загальні права та обов`язки встановлює ст.19 Закону №1697-VII. Так, відповідно до ч.5 цієї статті: Прокурор зобов`язаний щорічно проходити таємну перевірку доброчесності.

Таємну перевірку доброчесності прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних і окружних прокуратур проводять підрозділи внутрішньої безпеки в порядку, затвердженому Генеральним прокурором.

Наказом Генерального прокурора №205 від від 16.06.2016 затверджений Порядок проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України (далі - Порядок) . Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку: Кожний прокурор з метою виконання вимог частини п`ятої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» зобов`язаний щороку до 01 лютого подавати до підрозділу внутрішньої безпеки власноруч заповнену анкету доброчесності прокурора за формою, затвердженою наказом Генерального прокурора України від 16 червня 2016 року № 205 (далі - Анкета).

Згідно з п. 2 розділу ІІ Порядку: Прокурори, які не мали можливості подати у зазначений строк Анкету через перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною, через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України, у зв`язку з мобілізацією відповідно до указів Президента України з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України та з інших поважних причин, що підтверджуються документально, подають Анкету протягом 30 календарних днів з дати закінчення строку дії зазначених обставин або проходження військової служби, визначеної частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», або з дати набрання чинності контрактом про проходження військової служби.

Частина 5 розділу ІІ Порядку встановлює: Неподання, несвоєчасне подання Анкети прокурором без поважних причин або подання Анкети, у якій прокурор не підтверджує визначені нею твердження, свідчить про невиконання ним обов`язку, передбаченого частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про прокуратуру», та є підставою для притягнення його до відповідальності відповідно до законів.

Встановлений законом обов`язок подавати анкету доброчесності був чинним і на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з подальшим звільненням і на даний час. Чим спростовуються доводи позивача про відсутність в нього такого обов`язку.

Згідно із п.п.2, 10, ч.1 ст.3 Закону №1697-VI діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності та неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Відповідно до п.п.3,4 ч.4 ст.19 Закону №1697-VI прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Стаття 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 , зобов`язує працівника прокуратури постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

За приписами ст.16 Кодексу при виконанні службових обов`язків прокурор поруч з іншим, має бути взірцем доброчесності.

Стаття 33 Кодексу передбачає, що порушення вимог цього Кодексу тягне за собою відповідальність, встановлену Законом.

З урахуванням встановлених Законом №1697-VII і Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів обов`язків прокурорів та відповідальності за їх невиконання , суд робить висновок, що у відповідача були законні підстави для звільненні позивача за вчинення дій, що порочать звання прокурора та викликають сумнів у його чесності та непідкупності.

Щодо тверджень позивача про те, що при звільненні не був дотриманий встановлений законом порядок звільнення прокурорів, а саме Генеральний прокурор не звернувся у межах своїх повноважень до Ради прокурорів України з відповідним поданням про розгляд питання щодо внесення рекомендації про звільнення позивача. При цьому позивач посилався на порушення ст.49 Закону України Про про прокуратуру.

В свою чергу відповідно до ч.6 ст.49 Закону №1697-VII: У разі якщо відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами дисциплінарного провадження стосовно прокурора, який обіймає адміністративну посаду, встановив неналежне виконання ним посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади, орган, що здійснює дисциплінарне провадження, у випадках, коли призначення на таку посаду відповідно до цього Закону здійснюється за рекомендацією Ради прокурорів України, ініціює перед Радою прокурорів України розгляд питання про внесення рекомендації щодо звільнення прокурора з адміністративної посади.

Отже із змісту вказаної статті випливає, що Рада прокурорів України вносить свої рекомендації щодо звільнення прокурора з адміністративної посади. Таким чином, позивач помилково посилається на дану статтю, оскільки вона не стосується звільнення позивача, який під час звільнення не перебував на адміністративній посаді.

Також суд вважає не підтвердженими належними доказами, звільнення позивача під час його тимчасової непрацездатності . Так, відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Натомість у позовній заяві позивач посилається на довідку від 17.09.2021 з печаткою ТОВ Медичний центр Ліберон із зазначенням про рекомендацію амбулаторного лікування.

На підставі викладеного, суд вважає, що у відповідача були законні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності із подальшим звільненням. Тому позовна вимога про поновлення позивача на посаді, яка є похідною, також не належить до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного

адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний (з урахуванням регулярних аварійних відключень електроенергії) 28 листопада 2022 року.

Суддя Оксана БОЙКО

.