Справа № 280/3334/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року Справа № 280/3334/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альбакор

до Одеської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення, картки,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Альбакор (далі за текстом позивач, ТОВ Альбакор ) до Одеської митниці (далі за текстом відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA500110/2022/000004/2 від 07.01.2022;

2) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50010/2022/000004 від 07.01.2022. Крім того, просить стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 4962 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням відповідача, вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки надані позивачем документи мають всі необхідні дані та повністю пояснюють виявлені відповідачем розбіжності, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Так, у наданому сертифікаті страхування вказано, що страхова сума складає 654053,40 доларів США, що становить 110% вартості товару згідно з інвойсом (594594,00 + 10%) та п. 1.6. Контракту. Стосовно тверджень відповідача, що наданий прайс-лист постачальника адресований особисто імпортеру на умовах DАТ, а не необмеженому колу осіб, вказує, що законодавство не містить вимог до форми прайс-листів, а умови поставки товару, зазначені в прайс-листі та Інвойсі, однакові. Вказує, що в наданій калькуляції є посилання на номери інвойсів, а в інвойсах зазначені умови поставки. Вартість страхування зазначена в п.3 калькуляції, про що постачальник повідомив листом від 19.12.2021, який був доданий до митної декларації.

Не погоджуючись з думкою відповідача про те, що в експертному висновку Запорізької торгово-промислової палати не зазначено конкретне посилання на джерело інформації, крім посилання на сайт, і відсутні постачальники з Фарерських островів, вказує, що ані позивач, ані відповідач не можуть втручатися у діяльність експертів торгово-промислової палати; в порівняльній таблиці зазначені дані з країни походження Фарерські острови в п. 1, 4 та 5. Позивач звертає увагу, що посадові особи Одеської митниці не обґрунтували того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.05.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Альбакор до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Витребувано від Одеської митниці докази по справі, а саме:

- всі документи та матеріали, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості №UA500110/2022/000004/2 від 07.01.2022, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50010/2022/000004 від 07.01.2022;

- докази проведення консультації між позивачем та відповідачем з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості;

- інформацію щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, яка була використана відповідачем при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару №UA500110/2022/000004/2 від 07.01.2022 (МД від 26.12.2021 №UA 807170/2021/86335).

13.06.2022 від відповідача до суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 27.05.2022.

10.06.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач позов не визнає, зазначає, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, та не спростовані наявні розбіжності у документах. Посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27.11.2014 у справі № К/800/19445/14 за позовом ТОВ "ТБ Сервіс" до Південної митниці Міндоходів, у якій зазначено, що інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено. Наголошує, що правова позиція Одеської митниці щодо витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості відповідає постановам Верховного Суду України у подібних правовідносинах від 02.06.2015 у справі № 21-498а15, від 01.10.2013 у справі № 21-354а13, постанові від 15.10.2013 у справі № 21-270а13. Вказує, що за результатом проведених консультацій між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару діяла відповідно до вимог законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Між позивачем (Покупець) та Пелагос П/Ф, Фарерські острови (Продавець) укладено Контракт № З9А/2019Р від 23.10.2019, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти у власність від продавця заморожену або охолоджену рибу різних видів та морепродукти. Згідно з п.1.2 Контракту № З9А/2019Р умови поставки кожної партії товару, найменування товару, кількість, ціна, вартість кожної партії товару, строки проведення розрахунків, строки відвантаження чи доставки товару, відправник та інші суттєві умови поставки визначаються сторонами шляхом переговорів, та після узгодження вказуються в інвойсах на кожну партію товару, які є невід`ємною частиною Контракту. Інвойси мають містити посилання на номер та дату даного Контракту.

На умовах даного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж - морожений оселедець цілий, 350 г+ та 400 г+ .

Згідно з Інвойсом продавця від 19.12.2021 №SDA145126 товар постачався за ціною 1,42 та 1,55 доларів США за кг товару відповідно на умовах DАТ м. Чорноморськ, Україна.

06.01.2022 для здійснення митного оформлення товару позивач подав до митного органу митну декларацію №UA500110/2022/000326 на товар Риба морожена оселедець цілий (Сlupea Harengus) на дерев.палетах: 350+гр-200200кг, упак. у 7150 карт.коробів.; 400+гр-200200кг, упак. у 7150 карт.коробів.

Відповідно до зазначеної митної декларації митна вартість імпортованих товарів склала 594594,00 доларів США або 16324637,73 грн. Позивачем визначено митну вартість товару згідно зі ст. 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товару, який імпортуються).

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу подані:

- митна декларація №UA500110/2022/000326 від 06.01.2022,

- контракт № З9А/2019Р від 23.10.2019;

- інвойс від 19.12.2021 № SДА 145126;

- коносамент №PLUKR01-369 від 23.12.2021;

- сертифікат страхування №2021/115;

- сертифікат якості №145126 від 17.12.2021;

- ветеринарний (санітарний) сертифікат №20/00405-21 від 23.12.2021.

- сертифікат походження № ВС70266 від 23.12.2021;

- лист постачальника від 19.12.2021 про вагу вантажу;

- лист постачальника від 19.12.2021 про оплату страхування;

- лист постачальника від 19.12.2021 про страховку.

Надсилання зазначених документів разом з митною декларацією №UA500110/2022/000326 від 06.01.2022 підтверджується гр. 44 зазначеної митної декларації.

За результатом аналізу наданих до митного оформлення позивачем документів на адресу декларанта 07.01.2022 відповідачем направлено електронне повідомлення, що надані на підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: 1) у наданому страховому документі не зазначено суму, на яку застраховано товар, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів адресований конкретно імпортеру, тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб. Крім того, ціни товарів зазначені на умовах поставки DАТ Чорноморськ, таким чином призначені для відповідного регіону та не призначений для необмеженого кола осіб. Таким чином, наданий прайс-лист не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів; 3) у наданій калькуляції виробника товарів не зазначено умови поставки, на яких здійснено розрахунок ціни. Крім того, відсутня складова вартості товару зі страхування; 4) у наданому висновку про вартісні характеристики товару експертом не зазначається конкретне посилання на джерело інформації (наявне лише загальне посилання http://www/trademap.org ). Крім того, серед наведених постачальників подібної (аналогічної) продукції на світовому ринку відсутній постачальники з Фарерських островів - країною походження оцінюваних товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України зобов`язано позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товару; 3) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Листом від 07.01.2022 № 06/02-02 позивач надав відповідачу додаткові документи: прайс-лист від 16.12.2021; калькуляція ціни товару від 19.12.2021; експортну декларація постачальника № SDA, 145126 від 23.12.2021; експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-741 від 05.01.2022; лист постачальника від 06.01.2022 про бухгалтерську документацію, відсутність каталогів та умови оплати. Також повідомив про неможливість надання інших додаткових документів .

Відповідач вказує, що декларантом не надано копію митної декларації країни відправлення, виписка з бухгалтерської документації, прайс - лист та калькуляцію надано іншої кампанії ніж зазначено в митній декларації, та не спростовано розбіжність пункту 3. Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах. Декларантом не надано копію митної декларації країни відправлення, виписка з бухгалтерської документації, прайс - лист та і калькуляцію надано іншої кампанії ніж зазначено в митній декларації, та не спростовано розбіжність пункту 3. Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України та не спростовані наявні розбіжності у документах.

07 січня 2022 року за результатами розгляду відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2022/000004/2 від 07.01.2022(далі - Рішення), відповідно до якого митна вартість імпортованого товару визначена за другорядним методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України та не спростовано наявні розбіжності у документах. В митниці наявна інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до ст. 60 Митного кодексу України буде застосовано метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості другорядний: за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису та фізичних характеристик товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим і становить: за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. по товару №1 - 1,52 дол. США/кг (МД від 26.12.2021 № UА807170/2021/86335), ніж заявлено декларантом - 1,485 дол. США/кг). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару № 1 скориговано.

У оформленні митної декларації від 06.01.2022 №UA500110/2022/000326 було відмовлено та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500110/2022/000004 від 07.01.2022.

Судом встановлено, що з метою випуску у вільний обіг швидкопсувних товарів позивач оформив 07.01.2022 нову митну декларацію по формі МД-2 №500110/2022/000414, сплативши митні платежі згідно із заявленою позивачем митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою позивачем митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем шляхом грошової застави у розмірі 76951,15 грн., про що зазначено в графі 47 вказаної митної декларації (під кодом «55»).

Позивач, не погодившись з рішенням про коригування митної вартості №UA500110/2022/000004/2 від 07.01.2022 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50010/2022/000004 від 07.01.2022, звернувся до суду з цим позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Стаття 49 Митного кодексу України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За нормами ч.2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України).

За правилами ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За нормами ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З урахуванням викладеного вище, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 Митного кодексу України. Такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Стаття 60 МК України визначає метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07 травня 2020 року у справі № 826/10527/17, у постанові від 02 червня 2022 року у справі №460/2674/20.

Надаючи оцінку наведеним вище доводам митного органу, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд встановив, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару, а також на вимогу митного органу на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту подано повний пакет документів відповідно до переліку, визначеного у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. При цьому, показник ціни товару чітко відображений у наданому позивачем інвойсі. Відповідачем не доведено, що саме цей документ містить розбіжності, неповні та/або недостовірні відомості, чи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Разом із цим, контролюючий орган не погодився з правомірністю визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, у зв`язку з чим прийняв спірне рішення про коригування його митної вартості, яким визначив митну вартість ввезеного позивачем товару із застосуванням другорядного методу (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів).

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення в ході перевірки таких розбіжностей.

По-перше, відповідач посилається на те, що в наданому страховому документі не зазначено суму, на яку застраховано товар.

Згідно з п.1.6 Контракту №39A/2019Р в разі застосування умов Інкотермс, що передбачають обов`язок Продавця застрахувати товар, Продавець зобов`язується застрахувати товар за ризиками втрати, пошкодження Товару та витрат по загальній аварії з моменту передачі товару першому перевізнику до моменту прибуття товару в місце призначення на 110% його вартості. У відповідності до страхового полісу, товар повинно бути застраховано від усіх ризиків та Вигодонабувачем повинно бути вказано Покупця.

Суд зауважує, що в наданому позивачем під час митного оформлення сертифікаті страхування №2021/115 (а.с. 13) вказано, що страхова сума складає 654053,40 доларів США, що саме і складає 110% вартості товару згідно з інвойсом (594594,00 +10%) та п. 1.6. Контракту. Отже, твердження відповідача в цій частині не підтверджується матеріалами справи.

По-друге, відповідач посилається на те, що наданий прайс-лист постачальника адресований особисто імпортеру на умовах DАТ, а не необмеженому колу осіб.

Суд зазначає, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності. Так, долучений декларантом прайс оформлений саме для двосторонніх відносин між компанією Pelagos P/F та ТОВ «Альбакор». Відповідно до рівня цін, вказаних у цьому документі, безпосередньо здійснювалась поставка мороженого оселедцю цілого, що не заперечується відповідачем.

Суд звертає увагу, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс- лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17, у постанові від 02 червня 2022 року у справі №460/2674/20.

Отже, суд доходить висновку, що витребування іншого прайс-листа, який немає відношення до митного оформлення товару по конкретній господарській операції є недоречним.

Аналіз наведеної норми свідчить, що до контролюючого органу в якості додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості подаються прейскуранти (прайс-листи) саме від виробника товару, який оцінюється. У першу чергу, при розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару контролюючий орган має упевнитись, що інформацію, яка містяться в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно з загальноприйнятою світовою практикою прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Виконуючи вимогу митного органу, позивачем було надано відповідачу прайс-лист виробника товару, який містить дату його складання, найменування товару, одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну із зазначенням валюти, інформацію щодо виробника/виробників, умови поставки, контактну інформацію про виробника продавця. а отже такий документ є належним підтвердженням правильності зазначеної ним митної вартості товару із застосуванням основного методу.

По-третє, відповідач посилається на те, що в наданій калькуляції не зазначено умови поставки та відсутня складова вартості товару зі страхування.

Калькуляція - це розрахунково-вартісна методика обліку, за допомогою якого обраховується планова собівартість продукції. Всі види калькуляції є попередніми, їх розробляють до початку виробництва продукції та використовують при складанні кошторису.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми розрахунку ціни (калькуляції).

Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у калькуляції певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в наданій калькуляції є посилання на номер інвойсу від 19.12.2021 № SДА 145126, а в інвойсі зазначені умови поставки DАТ м. Чорноморськ, Україна, а вартість страхування зазначена в п. 3 калькуляції, про що постачальник повідомив листом від 19.12.2021, який був доданий до митної декларації.

Слід зазначити, що обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

По-четверте, відповідач посилається на те, що в експертному висновку Торгово-промислової палати не зазначено конкретне посилання на джерело інформації, крім посилання на сайт, і відсутні постачальники з Фарерських островів.

Суд звертає увагу, що вказаний висновок чинний, а тому інформація, вказана у ньому, могла та повинна була використовуватися відповідачем при здійсненні митного оформлення.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати», методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

З цього приводу суд також зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товарів не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності або явні ознаки підробки.

Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Проте надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.

Згідно з п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Як встановлено зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, митну вартість товару скориговано та визначено за другорядним методом відповідно до ст. 60 Митного кодексу України за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на підставі інформації, наявної у митного органу по товару №1 1,52 дол.США/кг (МД від 26.12.2021 №UA807170/2021/86335), ніж заявлено декларантом (1,485 дол.США/кг).

Суд зауважує, що митним органом при проведенні співставлення не деталізовано характеристики, склад, якість товарів, наявність торгової марки та репутації цих товарів на ринку, а також не відображено дані про співставну кількість і комерційний рівень, порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними, не зазначено умови та особливості поставки, що свідчить про те, що митна вартість товарів за вказаною митною декларацією була прийнята за контрактами, умови яких є невідомими, що, в свою чергу, свідчить про некоректність визначення митної вартості товару за ціною щодо подібних товарів.

Суд не приймає доводи митного органу про те, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки така обставина не є достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість обставини, якими мотивоване спірне рішення митного органу, не мають відношення до числового визначення заявленої позивачем митної вартості товару та мають формальний характер.

Підсумовуючи викладене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.

Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправною та скасування картки відмови.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 4962,00 грн., у зв`язку з чим вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 257, 259-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Альбакор задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару №UA500110/2022/000004/2 від 07.01.2022.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50010/2022/000004 від 07.01.2022.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Альбакор за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4962,00 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні 00 коп) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Альбакор, місцезнаходження: 69106, м.Запоріжжя, вул.Скворцова, 236; .

Відповідач - Одеська митниця, місцезнаходження: 65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, буд.21А; код ЄДРПОУ ВП 44005631.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.11.2022.

Суддя К.В.Мінаєва