Справа № 560/7346/22
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7346/22
РІШЕННЯ

іменем України

29 листопада 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в особі начальника відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Людмила Шепецька від 07.07.2022 року за №00 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком;

- визнати, що період перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 24.10.1990 р. до 30.09.2017 р., а саме 26 років 11 місяців 6 днів, входить у весь загальний страховий стаж позивача, який у сукупності складає 35 років 2 дні згідно з довідкою Полтавської обласної ВТЕК від 24.10.1990 року №050619 та трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1980 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу з 1 липня 2022 року пенсію за віком з додатковим урахуванням в загальний страховий стаж періоду перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 24.10.1990 р. по 30.09.2017 р., а саме 26 років 11 місяців 6 днів, що в сукупності складає весь загальний страховий стаж позивача 35 років 2 дні згідно з довідкою Полтавської обласної ВТЕК від 24.10.1990 року № 050619 та трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1980 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся з заявою про призначення пенсії за віком. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.07.2022 №00 протиправно відмовлено в її призначенні з посилання на відсутність стажу, визначеного статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), а саме 29 років. Вказує, що пенсійний орган, порушивши норми законодавства, не зарахувавши до загального страхового стажу період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, а саме з 24.10.1990 по 30.09.2017.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж (29 років), визначений статтею 26 Закону №1058-ІV. Звертає увагу на та, що зарахування до страхового стажу періоду перебування на інвалідності внаслідок загального захворювання чинним законодавством не передбачено. Зі змісту норм Закону №1058-ІV та Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) слідує, що обов`язковою умовою для зарахування періоду перебування на інвалідності є наявність стажу безпосередньої роботи на посадах із шкідливими умовами. Проте у позивача відсутній будь-який безпосередній стаж на роботах та посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо вимоги призначити пенсію за віком з 01.07.2022, відповідач вважає її формою втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу та такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

До суду надійшли заперечення на відзив, в яких позивач просить задовольнити позов. Зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). При цьому, згідно з частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Як наслідок, суд розглядає подану позовну заяву з врахуванням лише позову та відзивів на позов.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що особа не має права на одночасне отримання пенсії в декількох державах. Позивач до травня 2016 року перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України як отримувач пенсії по інвалідності (довічно), а за запитом пенсійного фонду російської федерації пенсійну справу переадресовано до органів пенсійного фонду російської федерації. Інформація про припинення виплати пенсії позивачу на території російської федерації відсутня. При цьому, здійснити запит пенсійної справи не можливо, оскільки у зв`язку з встановленням воєнного стану в Україні, розірванням комунікаційних відносин між Україною та російською федерацією, відділення поштового зв`язку АТ "Укрпошта" не здійснюють пересилання поштових відправлень на територію російської федерації.

Відповідач зазначає, що призначення пенсії за віком відбувається на підставі положень статей 24, 26 Закону №1058-ІV, що діють на момент звернення за призначенням пенсії за віком. Відповідно до норм статті 24 Закону №1058-ІV час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується лише до стажу роботи з шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та в пільгових розмірах. Тому до страхового стажу при призначенні пенсії за віком на загальних підставах період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням не враховується.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.08.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач з 01.03.1998 до травня 2016 року перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України як отримувач пенсії по інвалідності (довічно) внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. За запитом пенсійного фонду російської федерації пенсійну справу переадресовано до органів пенсійного фонду російської федерації.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся через вебпортал з заявою від 01.07.2022 про призначення пенсії за віком згідно з Законом №1058-ІV.

До заяви, зокрема, додано довідку Полтавської обласної ВТЕК від 24.10.1990 року № 050619 та трудову книжку НОМЕР_1 від 24.07.1980.

За змістом зазначеної довідки позивачу з 24.10.1990 встановлена 2 група інвалідності, причина інвалідності - по зору, трудове.

Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1980 позивач навчався, працював та отримував допомогу з безробіття, зокрема, в періоди: з 01.09.1979 по 19.07.1980; з 24.07.1980 по 19.06.1981; з 19.10.1981 по 15.06.1984; з 03.10.1988 по 04.01.1991; з 08.01.1991 по 13.10.1998; з 01.02.2006 по 25.02.2009; з 04.03.2009 по 31.12.2009; з 11.01.2010 по 31.12.2010; з 10.01.2011 по 31.12.2011; з 10.01.2012 по 29.12.2012; з 10.01.2013 по 31.12.2013; з 23.01.2014 по 17.01.2015; з 04.08.2016 по 30.11.2016; з 08.12.2016 по 31.08.2017; з 01.09.2017 по 31.10.2017.

Відповідно до форми РС-право страховий стаж позивача становить 24 роки 1 місяць 18 днів та до нього зараховані періоди: з 01.09.1979 по 19.07.1980; з 24.07.1980 по 19.06.1981; з 19.10.1981 по 15.06.1984; з 03.10.1988 по 04.01.1991; з 08.01.1991 по 13.10.1998; з 01.01.2006 по 31.12.2006; з 01.01.2007 по 30.09.2007; з 01.10.2007 по 31.12.2007; з 01.01.2008 по 24.02.2009; з 04.03.2009 по 31.12.2009; з 11.01.2010 по 31.12.2010; з 10.01.2011 по 31.11.2011; з 02.12.2011 по 31.12.2011; з 10.01.2012 по 30.11.2012; з 03.12.2012 по 31.12.2012; з 10.01.2013 по 31.12.2013; з 23.01.2014 по 17.01.2015; з 04.08.2016 по 30.11.2016; з 08.12.2016 по 31.08.2017; з 01.09.2017 по 31.10.2017; з 25.04.2018 по 28.02.2022.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.07.2022 №00 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону №1058-ІV, становить 29 років. При цьому страховий стаж позивача - 24 роки 1 місяць 18 днів.

Про зазначене рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.07.2022 №1600-0211-8/34087.

Після перегляду причини відмови у рішенні від 07.07.2022 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.07.2022 №00 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону №1058-ІV, а також у зв`язку з тим, що позивач перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії по інвалідності, відсутній атестат про припинення виплати пенсії.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з статтею 23 Закону №1788-XII пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Приписами статті 26 Закону №1788-XII визначено, що інвалідність вважається такою, що настала внаслідок трудового каліцтва, якщо нещасний випадок, який спричинив інвалідність, стався (крім випадків протиправного діяння), зокрема, при виконанні трудових обов`язків (у тому числі під час відрядження), а також при здійсненні будь-яких дій в інтересах підприємства або організації, хоча б і без спеціального доручення.

Статтею 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Зі змісту наведених норм права слідує, що особа має право на отримання різних видів пенсії. При цьому, громадянин сам обирає вид пенсії, яку бажає отримувати, подавши до органу, що призначає пенсію, відповідну заяву.

Так, позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України з заявою від 01.07.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

На момент звернення з заявою від 01.07.2022 ОСОБА_1 досяг 60-річного віку. Страховий стаж позивача становить 24 роки 1 місяць 18 днів.

При цьому, відмова у призначенні пенсії позивачу пов`язана з відсутністю необхідного страхового стажу (29 років), а також з перебуванням на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії по інвалідності.

Щодо висновків відповідачів про відсутність в позивача необхідного страхового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частину 1 статті 24 Закону №1058-IV доповнено абзацом 4 згідно з Законом України №345-VI від 02.09.2008 "Про підвищення престижності шахтарської праці" наступного змісту: "Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах".

Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який застосовується з 01.10.2017) час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Приписами частини 4 статті 9 Закону України "Про охорону праці" встановлено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону №1788-XII час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Наведеними нормами заперечується доводи відповідачів щодо необхідності застосування абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV в редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії за віком.

Тобто, законодавець зараховує час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком.

При цьому початком періоду перебування на інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність.

Отже, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві: з 05.01.1991 по 07.01.1991; з 14.10.1998 по 31.12.2005; з 25.02.2009 по 03.03.2009; з 01.01.2010 по 10.01.2010; 01.01.2011 по 09.01.2011; 01.12.2011; з 01.01.2012 по 09.01.2012; з 01.12.2012 по 02.12.2012; з 01.01.2013 по 09.01.2013; з 01.01.2014 по 22.01.2014; з 18.01.2015 по 03.08.2016; з 01.12.2016 по 07.12.2016.

Водночас, суд вважає відсутніми підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача в межах спірного періоду такі періоди: з 03.10.1988 по 04.01.1991; з 08.01.1991 по 13.10.1998; з 01.01.2006 по 31.12.2006; з 01.01.2007 по 30.09.2007; з 01.10.2007 по 31.12.2007; з 01.01.2008 по 24.02.2009; з 04.03.2009 по 31.12.2009; з 11.01.2010 по 31.12.2010; з 10.01.2011 по 30.11.2011; з 02.12.2011 по 31.12.2011; з 10.01.2012 по 30.11.2012; з 03.12.2012 по 31.12.2012; з 10.01.2013 по 31.12.2013; з 23.01.2014 по 17.01.2015; з 04.08.2016 по 30.11.2016; з 08.12.2016 по 31.08.2017; з 01.09.2017 по 31.09.2017. Так, як встановив суд, зазначені періоди вже зараховані до страхового стажу позивача. У протилежному випадку відбудеться штучне збільшення стажу за рахунок подвійного зарахування періодів.

Як встановив суд, страховий стаж позивача, станом на час звернення до пенсійного органу 01.07.2022, є достатнім для призначення пенсії за віком згідно з Законом №1058-ІV.

При цьому порушене право позивача полягає у прийнятті суб`єктом владних повноважень рішення про відмову призначити пенсію за наявності законодавчо визначених підстав для її призначення.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.07.2022 №00, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком (крім відсутності законодавчо визначено страхового стажу, оцінку чому суд надав вище), зазначеною в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.07.2022 №00, яке теж прийнято за результатами розгляду заяви позивача від 01.07.2022, стало те, що позивач не надав атестат про припинення пенсії в російській федерації.

З цього приводу суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина 2 статті 4 Закону №1058-IV).

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі Угода).

Відповідно до статті 5 Угоди ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1 Угоди).

Приписами статті 6 Угоди визначено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно з статтею 7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Відповідно до статті 8 Угоди органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 1.9 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Положеннями пункту 2.1 Порядку №22-1 встановлений чіткий перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, в якому такий документ як атестат про припинення пенсії відсутній.

Водночас, пунктом 4.12 Порядку №22-1 визначено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З наведеного слідує, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок у разі переїзду пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці надсилання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області фактично зазначило, що оскільки дипломатичні відносини з російською федерацією розірвані, витребування пенсійної справи позивача на цей час є неможливим.

Однак суд звертає увагу на те, що чинним міжнародним договором - Угодою встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання особи, при цьому, при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, для встановлення права особи на пенсію органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, зобов`язані співпрацювати між собою.

За змістом довідки переселенця фактичним місцем проживання позивача є місто Кременчук, яке розташоване в Полтавській області. Тобто, позивач проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Суд зазначає, що позиція відповідачів суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем її проживання (реєстрації) (територіального органу пенсійного фонду російської федерації) згідно з пункту 4.12 Порядку №22-1 покладається саме на орган, що призначає пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Також суд враховує, що відповідач не надав доказів жодних дій, вчинених з метою отримання пенсійної справи позивача.

З огляду на викладене, суд зазначає, що право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.

Оскільки конституційне право особи на соціальний захист включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.07.2022 №00, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV з підстав ненадання атестату про припинення пенсії в російській федерації та відсутності в позивача необхідного страхового стажу є таким, що порушує його право на соціальних захист, не відповідає нормам чинного законодавства та принципу верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.07.2022 №00, оскільки, серед іншого, останнє також прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 01.07.2022.

Суд також зазначає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити, здійснити нарахування й виплату йому пенсії за віком згідно з Законом №1058-ІV.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Оскільки позивач звернувся з заявою 01.07.2022 та, як встановив суд, на час звернення мав визначений законодавством страховий стаж, то пенсія йому має бути призначена з 01.07.2022.

Щодо доводів відповідача про те, позовна вимога зобов`язального характеру в частині призначення пенсії позивачу є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом №1058-ІV.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.07.2022 №00 та від 27.07.2022 №00, якими ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві: з 05.01.1991 по 07.01.1991; з 14.10.1998 по 31.12.2005; з 25.02.2009 по 03.03.2009; з 01.01.2010 по 10.01.2010; 01.01.2011 по 09.01.2011; 01.12.2011; з 01.01.2012 по 09.01.2012; з 01.12.2012 по 02.12.2012; з 01.01.2013 по 09.01.2013; з 01.01.2014 по 22.01.2014; з 18.01.2015 по 03.08.2016; з 01.12.2016 по 07.12.2016.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01 липня 2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014 , код ЄДРПОУ - 13967927)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк