Справа № 168/468/22
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 168/468/22
Провадження № 2-а/168/10/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі: секретаря Таксюк О.С.,

представника позивача Новака А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в режимі відеоконференції адміністративну справу за адміністративним позовом представника позивача адвоката Новака Артура Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача Новак А.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАР №5852740 від 05.09.2022 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним: 05.09.2022 р. посадовою (службовою) особою УПП в Івано-Франківській області інспектором 1-го батальйону, 2-ї роти старшим лейтенантом поліції Андрюхіним Ю.В. було винесено постанову серії ЕАР №5852740 від 05.09.2022 р. у справі про адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП, без надання будь-яких доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 порушення зазначеного в оскаржуваній постанові. У постанові зазначено, що 05.09.2022 р. приблизно о 12.15 год. в Івано-Франківській області, а саме в с. Поляниця по вул. Карпатській водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «HONDA» CR-V з д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, чим порошив п. 8.5.1 ПДР України порушення вимог горизонтальної розмітки. Враховуючи наведене, вважає, що сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена його вина у скоєні даного адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 22.09.2022 р. адміністративний позов представника позивача адвоката Новака А.М. в інтересах ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

03.10.2022 р. до суду надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позову без руху.

Ухвалою судді від 04.10.2022 р. адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Одночасно, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

25.10.2022 р. представником відповідача - юрисконсультом сектору правового забезпечення Управління ПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Грінченко Д.М. було подано відзив на адміністративний позов.

У поданому відзиві представник відповідача позов не визнав, мотивуючи тим, що 05.09.2022 р. інспектор Андрюхін Ю.В. зі своїм напарником під час патрулювання по вул. Карпатській, в с. Поляниця Івано-Франківської області близько 12.00 год. помітив транспортний засіб HONDA CR-V з д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не виконав вимогу п.34 ПДР України - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», перетнувши її. Оскільки було виявлено правопорушення вчинене водієм транспортного засобу, який порушив правила дорожнього руху, водій службового транспортного засобу прослідував за транспортним засобом позивача та в подальшому було застосовано превентивні заходи, передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Підійшовши до водія поліцейський повідомив про причину зупинки та попросив пред`явити на його вимогу документи зазначені в п.2.1 ПДР України. Встановивши особу порушника було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, роз`яснено права та обов`язки порушника відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, інспектором після розгляду справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5852740 від 05.09.2022 р. з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн. Вважає доводи представника позивача безпідставними та необґрунтованими, оскаржувана постанова винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Просить у позові відмовити та розглянути справу без участі сторони відповідача. Також до відзиву представник відповідача долучив оптичний диск.

Представник позивача Новак А.М. надав відповідь на відзив в якій зазначає, що аргументи, які заявлені в відзиві, не відповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступне. Зазначає, що у відзиві вказано, що позивач здійснював обгін на пішохідному переході, проігнорувавши вимоги п.п.14.6 «в» ПДР України, однак в постанові, в якій інкримінується позивачу адміністративне правопорушення, не вказано, що в діях ОСОБА_1 є порушення вимог п.п.14.6 «в» ПДР України, тобто дана обставина, яка зазначена у відзиві, не відповідає інкримінованому адміністративному правопорушенню.

Також представник позивача вважає, що подані відповідачем докази є неналежними і недопустимими, а саме відеозапис не містить підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Крім цього даний доказ є неналежний з огляду на те, що при перегляді даного відео не можливо встановити чи саме позивач перебував за кермом та крім цього чи це дійсно автомобіль марки «HONDA» CR-V з д.н.з. НОМЕР_1 здійснював обгін на суцільній лінії, оскільки номер транспортного засобу чітко видно не було та автомобіль неодноразово зникав з поля зору співробітників поліції. Також, якщо надані докази є належні та допустимі, то особа, яка зафіксована на відео, виконала всі вимоги чинного законодавства і користувалась п.1.1 ПДР України, і мала право обігнати попередній транспортний засіб, оскільки він рухався менше ніж 30 км/год., тобто це не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного просить постанову скасувати.

Представник відповідача подав заперечення, в яких посилається на те, що основним порушенням, яке вчинив позивач, є порушення горизонтальної розмітки суцільної лінії 1.1 ПДР. Щодо факту обгону вказано в відзиві лише для деталізації вчиненого порушення. Також вказує, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду наданий відповідачем оптичний диск, на якому містяться відеофайли з відеозаписом з нагрудної боді камери та автомобільного відеореєстратора є оригіналом електронного документа та належним доказом в справі.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав із підстав, зазначених у адміністративному позові та відповіді на відзив та просить його задовольнити. Наголосив, що посилання у відзиві на здійснення обгону на пішохідному переході не відповідає фабулі порушення, викладеній в оскаржуваній постанові. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду та ст. 383 КУпАП обов`язковою вимогою до постанови є зазначення в ній номера технічного засобу, на який здійснювався відеозапис. Проте, в оскаржуваній постанові номера технічного засобу не вказано, а зазначено про те, що до постанови додається відеозапис з бодікамери 2019, без зазначення номера технічного приладу. На відео вказано лише час та дату здійснення відеозапису, без зазначення номера технічного приладу. На відео не відображено хто був за кермом цього транспортного засобу. Не спростовував відповідач також того факту, що позивач здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку зі швидкістю 30 км/год., а відповідно до ПДР в такому випадку дозволяється перетинати суцільну лінію.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві заяві просить розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Предметом оскарження є постанова серії ЕАР №5852740 від 05.09.2022 р., винесена інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Івано-Франківській області ДПП Андрюхіним Ю.В. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

За змістом оскаржуваної постанови 05.09.2022 р. 12.15 год. с. Поляниця вул. Карпатська позивач, керуючи транспортним засобом, порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, чим порушив п.8.5.1 ПДР і вчинив порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Представник позивача заперечує факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП з підстав викладених у адміністративному позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов вказує про безпідставність позову та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. На підтвердження зазначених у відзиві обставин представником відповідача долучено відеозапис з місця події.

Суд встановив, що згідно з оскаржуваною постановою позивач порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України.

Відповідно до п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з п.1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з Правилами дорожнього руху дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Обов`язок доказування в даній категорії справ покладається на відповідача.

Відповідач на обґрунтування відзиву та правомірності своїх дій надав відеодиск, із відеозаписом процесу фіксації порушення та притягнення позивача до відповідальності.

Під час дослідження наданого відповідачем доказу відеоматеріалу, встановлено, що в ньому зафіксовано факт перетину суцільної лінії автомобілем під керуванням позивача та процедуру розгляду справи і складення постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача. На ньому також зафіксовано, що у ході розгляду справи та під час винесення оскаржуваної постанови позивач неодноразово сам повідомляв працівникам поліції, що дійсно перетнув суцільну лінію, пояснюючи причину таких його дій. Позивач при цьому не оспорював обставин щодо місця та часу вчинення вказаного, що також відповідає даним, викладеним в оскаржуваній постанові.

Відтак, вказаними відеозаписами повністю спростовуються доводи представника позивача про відсутність доказів факту вчинення позивачем вказаного порушення, про те, що автомобіль зникав з поля зору працівників поліції, на відео не видно номерний знак транспортного засобу, хто саме був за кермом автомобіля, який здійснив перетин суцільної лінії.

Щодо доводів представника позивача про недопустимість відеозапису як доказу, оскільки такий не містить електронного підпису прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» та не вказано посилання на наявність оригіналу цього доказу і де він знаходиться, слід зазначити наступне.

Матеріальний носій це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Верховний Суд у постанові від 22.10.2021 р. у справі №487/5684/19 зазначив, що оригіналом електронного документу в правовому значенні визнається будь-який примірник електронного документу незалежно від електронного носія інформації, якщо немає обґрунтованих сумнівів в достовірності (незмінності) змісту первинно створеного електронного документу. Необхідність встановлення первинного електронного документу («оригіналу цифрового файлу») може виникнути у разі наявності сумнівів в достовірності електронного документу (зокрема, ознак зміни чи втручання до змісту файлу).

Долучений до матеріалів справи оптичний диск з відеозаписом був виготовлений у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у справі, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на автомобільному відеореєстраторі та бодікамері поліцейського в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Крім того, КУпАП не містить вимог щодо додання до протоколу про адміністративне правопорушення носія, на який безпосередньо було здійснено відеозапис, підписання відеозапису цифровим підписом.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 також не передбачено накладення електронного цифрового підпису на відео файли.

З цих підстав, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що оптичний диск з відеозаписом є недопустимим доказом з підстав відсутності на ньому електронного підпису.

З огляду на вказане, суд вважає наданий відповідачем відеозапис допустимим доказом.

Щодо посилання представника позивача на те, що ні в постанові, ні на відеозаписах не вказано номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювався відеозапис, слід врахувати, що відсутність такого номера не свідчить про недопустимість наданих відповідачем доказів. Обставини, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача повністю відповідають обставинам, які зафіксовані в наданих відповідачем до відзиву відеозаписах. Оглянуті у судовому засіданні відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Щодо посилання на здійснення обгону на пішохідному переході, то посилання на це викладене у відзиві на позов, а не в оскаржуваній постанові і в вину позивачу не ставиться, тому суд не надає їм оцінку, оскільки предметом оскарження є постанова відповідача і в межах вказаного предмету спору суд розглядає справу.

Отже, встановлено, що позивач не заперечував під час винесення постанови, що у зазначений в постанові даті та час керував вказаним вище транспортним засобом та перетнув суцільну лінію.

Таким чином, доводи позивача про те, що він не порушував зазначених вимог ПДР України повністю спростовуються відеозаписом з місця вчинення та розгляду справи про адміністративне правопорушення від 05.09.2022 р., згідно з яким автомобіль, яким керував ОСОБА_1 дійсно перетнув одну суцільну лінію 1.1 ПДР України, виїжджаючи на смугу зустрічного руху.

Твердження позивача про те, що йому не було пред`явлено будь яких доказів вчинення зазначеного правопорушення спростовується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, на якому видно як поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 із відео, на якому зафіксовано момент правопорушення, а тому суд відхиляє їх.

Представник позивача посилається на те, що позивач здійснював обгін транспортного засобу, який рухався зі швидкістю менше 30 км/год., що відповідає вимогам ПДР, оскільки в випадку обгону такого транспортного засобу перетинати суцільну лінію дозволяється.

Разом з тим суд такі доводи не може прийняти до уваги, оскільки вказані представником позивача обставини не підтверджені у ході судового розгляду.

Так, під час складення постанови позивач пояснив причину перетину суцільної лінії тим, що перед ним рухався автомобіль, який увімкнув правий поворот та зменшив швидкість, а після цього вимкнув поворот та продовжив рух прямо. Позивач стверджує, що вважав, що цей автомобіль буде повертати праворуч, таким чином йому було створено перешкоду для руху, тому він вирішив здійснити обгін цього автомобіля зліва, крім того, він поспішав. При цьому позивач не зазначає причиною перетину суцільної лінії необхідність обгону поодинокого автомобіля, що рухався зі швидкістю меншою ніж 30 км/год.

Суд звертає увагу на те, що наданими відповідачем матеріалами у судовому засіданні спростовано позицію позивача, викладену в позові в частині того, що позивач не перетинав суцільної лінії та не отримував доказів вчинення такого порушення. Позиція позивача є непослідовною. Відтак суд розцінює такі доводи позивача як обраний ним спосіб захисту.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Ст. 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, в даному випадку є повністю безпідставними та спростовані відповідачем належними доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог ст. 77 КАС відповідач виконав обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та довів правомірність складення постанови щодо відповідача.

Судом встановлено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно позивача, відповідає вимогам ст.383 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, в діях позивача є склад правопорушення, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, в силу вимог ст. 94 КАС України, покладає на позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 241-246, 255, 268-272, 286 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову представника позивача адвоката Новака Артура Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити, залишивши адміністративний позов представника позивача адвоката Новака Артура Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення без задоволення, а постанову інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП у Івано-Франківській області ДПП Андрюхіна Юліана Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.09.2022 р. серії ЕАР №5852740, залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: Новак Артур Михайлович, адреса перебування: вул. Соборності, 35, оф. 3, м. Кривий Ріг.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса місця знаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код в .

Суддя О. Й. Хаврона