Справа № 160/17376/22
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 грудня 2022 року Справа №160/17376/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренко Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву про самовідвід судді в адміністративній справі №160/17376/22 за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
02.11.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов від ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.05.2022 року щодо старшого солдата в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 провести військово-лікарську експертизу стану здоров`я старшого солдата в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою визначення ступеня його придатності до військової служби.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі №160/17376/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами. Витребувано у Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) всі належним чином засвідчені копії матеріалів щодо проходження позивачем військо-лікарської комісії в т.ч. які складені за результатом проведеного медичного огляду. В клопотаннях про витребування документів щодо огляду стану здоров`я та встановленні інвалідності 3 групи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документів щодо стану здоров`я (медична книжка, медична характеристика, історія хвороби тощо) старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та документів Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , якими встановлено повноваження, порядок роботи та склад військо-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (наказ начальника Військово-медичного клінічного центру, Положення про військово-лікарську комісію тощо) відмовлено. У задоволенні клопотання позивача про призначення судово-медичної експертизи відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року визнано заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у адміністративній справі №160/17376/22 за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови - необґрунтованою та передано матеріали адміністративної справи 160/17376/22 для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу, для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Сидоренка Д.В. у адміністративній справі №160/17376/22 за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, відмовлено.

01.12.2022 року суддею Сидоренко Д.В. подано заяву про самовідвід, в обґрунтування якої вказано, що під час розгляду справи у позивача виникли сумніви щодо процесуальних дій та рішень головуючого судді, так у заяві про відвід судді Сидоренко Д.В. позивач зазначав, що суддя ще до розгляду справи та винесення рішення у справі за його позовом упереджено та необєктивно перешкоджає та заперечує отримання доказу, який може бути належною підставою для задоволення позову. Також позивач зазначав, що за відсутності проведеної експертизи судовий розгляд втрачає для нього сенс та набуває вигляду формальної процедури із заздалегідь відомим рішенням.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що помилково вважати, що щонайменші сумніви щодо упередженості судді є підставою для його виходу з процесу. Так у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти», на яку вказав ОСОБА_2 , ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Проте, варто врахувати, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від 9 квітня 2013 року зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року, § 32, Звіти 1996-111).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За правилами ч. 1 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Беручи до уваги викладене та обставини, наведені в заяві про самовідвід, а також з метою забезпечення неупередженості у розгляді цієї справи та виключення будь-яких необґрунтованих сумнівів щодо дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду вказаної справи, уникнення конфлікту інтересів, суд вважає, що подана заява судді про самовідвід є вмотивованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву про самовідвід судді Сидоренко Д.В. у справі №160/17376/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови.

Справу передати для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не оскаржується. Заперечення на ухвалу може включаться до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.В. Сидоренко