Справа № 160/9256/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 листопада 2022 року Справа №160/9256/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить встановити новий строк та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

В обгрунтування заяви зазначено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року справі №160/9256/19 набрало законної сили, але відповідачем не виконано.

Вирішуючи вимоги заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю суд виходить з такого.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року у справі №160/9256/19 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 коштів за відрядження у розмірі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 60 копійок.

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 кошти за відрядження в розмірі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень 60 копійок.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.04.2020 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року у справі №160/9256/19 - залишено без змін.

19.05.2020 року позивачу видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення суду від 12.11.2019 року у справі №160/9256/19.

На виконання вимог суду відповідачем надано копію квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 14.09.2021 року №0.0..1 про перерахування 2408,60 грн. до Шевченківсткого ВДВС.

Із наданої позивачем інформації про доходи по картці АТ КБ «Приватбанк» з 03 вересня 2021 року по 10 листопада 2021 року випливає, що сума у розмірі 2408,60 грн. на рахунок позивача зарахована не була.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року у справі №160/9256/19 не виконано.

Стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", яке набуло статусу остаточного 15.01.2010 року, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

За наведених обставин, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання судового рішення протягом 30 днів з дати отримання копії цієї ухвали відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення нового строку для надання звіту за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року у справі №160/9256/19 - задовольнити.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року у справі №160/9256/19 протягом тридцяти днів з дати отримання копії цієї ухвали відповідачем.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар