Справа № 440/8050/22
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/8050/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" (далі - ТОВ "ПАФ Гарант") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 1 від 02.02.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в оскарженому податковому повідомленні - рішенні неправильно зазначено назву Закону № 481/95-ВР, помилково зазначено назву населеного пункту "Гоголево" замість "Гоголеве", а також неправильно вказано район знаходження підприємства позивача. Також, на думку позивача, зазначення в повідомленні - рішенні трьох адрес означає вчинення трьох правопорушень, а не одного.

Також, на думку позивача, контролюючий орган повинен був прийняти рішення про застосування штрафних санкцій, а не податкове повідомлення - рішення.

Стосовно самого факту зберігання Н-Гексану позивач зазначає, що його отримання здійснювалося за адресою Миргородський район Полтавської області, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 15, а за адресою Миргородський район Полтавської області, смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е здійснювалося його використання у виробничому процесі. З підземного резервуару за адресою Миргородський район Полтавської області, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 15 трубопроводом гексан надходить до однієї з оперативних ємностей виробничого комплексу об`ємом 32 куб.м. З цієї оперативної ємності гексан поступає до технологічної лінії, де відбувається екстракція олії. При цьому частина гексану випаровується, а та частина, що залишилася, надходить до оперативної ємності. З неї гексан знову надходить до технологічної лінії. Якщо після технологічного циклу об`єм гексану в оперативній ємності складає менше 25 куб. м., його об`єм доводиться до цього показника з підземного резервуару. Після зупинення процесу виробництва та екстракції олії гексан, що залишився в технологічній лінії, повертається до підземного резервуару за вищевказаною адресою.

Також позивач вважає, що до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" має бути застосовано виключення, передбачене пунктом б) підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, оскільки протягом 2020 року підприємство отримало менше 1000 куб.м. пального, внаслідок чого у позивача був відсутній обов`язок отримувати ліцензію.

Також, на думку позивача гексан не є пальним, а тому отримувати ліцензію на його зберігання немає необхідності.

14.10.2022 судом отримано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" за даними Книги складського обліку та актів списання встановлено, що Н-Гексан, придбаний ТОВ "ПАФ Гарант" у ТОВ "СБПМ", зберігався позивачем за місцем розташування екстракційного цеху (МЕЗ) з 03.10.2019 по 30.11.2019 у кількості 25540 кг та з 31.08.2020 по 30.09.2020 у кількості 27200 кг без отримання ліцензії на зберігання пального, що є порушенням статтей 1, 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР, п.п. 14.1.1411 п. 14.1 статті 14, п.п. 215.1.4 п. 215.1 статті 215 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.

ТОВ "ПАФ Гарант" взято на податковий облік 29.07.2003 за № 04-04 та зареєстровано платником акцизного податку 28.03.2016 за №3034. ТОВ "Паф Гарант" видані ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі та зберігання пального, а саме:

- оптова торгівля пальним, за наявності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 00064, термін дії з 03.06.2020 по 03.06.2025;

- зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2100080 термін дії з 22.03.2021 по 22.03.2026;

- зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 2001030, термін дії з 10.04.2020 по 10.04.2025.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77, п. 81.1 ст. 81, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ПАФ Гарант" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2018 по 31.12.2020, валютного за період з 01.10.2018 по 31.12.2020, з питань сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 31.12.2020, іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 31.12.2020.

За результатами перевірки складено акт від 14.01.2022 № 322/16-31-07-01-10/32478714, яким, зокрема, встановлено порушення ТОВ "ПАФ Гарант" вимог статті 1, частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", п.п. 14.1.1411 п. 14.1 статті 14, п.п. 215.1.4 п. 215.1 статті 215 Податкового кодексу України стосовно зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 02.02.2022 № 1, яким до ТОВ "ПАФ Гарант" застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000 грн. за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на підставі частини 2 статті 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) в редакції Закону України від 23.11.2018 р. N 2628-VIII цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Терміни "пальне", "електронна сигарета", "рідини, що використовуються в електронних сигаретах" вживаються в цьому Законі у значеннях, наведених у Податковому кодексі України.

За приписами п.п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Порядок здійснення імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального встановлено ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Згідно з приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (ч. 1 ст. 17 Закону України №481/95-ВР).

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень (ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР).

У п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України наведено визначення акцизного складу - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Таким чином, приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом зберігання пального є акцизним складом.

Системний аналіз наведених норм ПК України та Закону №481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання такого правового висновку. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.

Таким чином, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 540/4291/20.

Як встановлено перевіркою, ТОВ "ПАФ Гарант" здійснює виробництво соняшникової олії за допомогою виробничого комплексу, розташованого на орендованих земельних ділянках за адресами Миргородський район Полтавської області, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 13- А, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 13-Е, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 13-Г.

Як вбачається з акту перевірки № 322/16-31-07-01-10/32478714 від 14.01.2022, за даними Книги складського обліку та актів списання, Н-Гексан, придбаний ТОВ "ПАФ Гарант" у ТОВ "СБПМ", зберігався позивачем за місцем розташування екстракційного цеху (МЕЗ) з 03.10.2019 по 30.11.2019 у кількості 25540 кг та з 31.08.2020 по 30.09.2020 у кількості 27200 кг /аркуш акту 140/.

Водночас, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 217597462 об`єкт нерухомого майна - комплекс по переробці олійних культур знаходиться за адресою Великобагачанський район, смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13Ф, 13Г, 13Е та включає, зокрема, підземний гексанів резервуар, 2 /а.с. 112-114/.

На підставі цього контролюючий орган дійшов висновку про придбання та зберігання ТОВ "ПАФ Гарант" Н-Гексану за адресою Великобагачанський район, смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е

у період з 03.10.2019 по 30.09.2020 за відсутності ліцензії на право зберігання пального.

Перевіркою також встановлено, що ТОВ "ПАФ Гарант" 10.04.2020 отримало ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2001030 терміном дії до 10.04.2025, адреса місця зберігання: Великобагачанський район, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 15, загальна місткість резервуарів 2981000 літрів.

Згідно пояснень позивача з підземного резервуару за адресою Миргородський район Полтавської області, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 15 трубопроводом гексан надходить до однієї з оперативних ємностей виробничого комплексу об`ємом 32 куб.м. З цієї оперативної ємності гексан поступає до технологічної лінії, де відбувається екстракція олії. При цьому частина гексану випаровується, а та частина, що залишилася, надходить до оперативної ємності. З неї гексан знову надходить до технологічної лінії. Якщо після технологічного циклу об`єм гексану в оперативній ємності складає менше 25 куб. м., його об`єм доводиться до цього показника з підземного резервуару. Після зупинення процесу виробництва та екстракції олії гексан, що залишився в технологічній лінії, повертається до підземного резервуару за вищевказаною адресою.

Отже, згідно пояснень позивача, отримання Н-Гексану, придбаного у ТОВ "СБПМ" здійснювалося за адресою Миргородський район Полтавської області, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 15, а за адресою Миргородський район Полтавської області, смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е здійснювалося його використання у виробничому процесі.

Втім, вказані пояснення жодним чином не спростовують встановленого перевіркою факту зберігання ТОВ "ПАФ Гарант" Н-Гексану за адресою Великобагачанський район, смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е у період з 03.10.2019 по 30.09.2020, встановленого за даними Книги складського обліку та актів списання.

Власне, факт знадходження придбаного у ТОВ "СБПМ" Н-Гексану за адресою смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е протягом 2019 - 2020 року позивачем не заперечується, ним лише стверджується, що Н-Гексан там використовувався у технологічному процесі виробництва олії, а отримувався у резервуарі розташованому за адресою Миргородський район Полтавської області, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 15.

З приводу цього твердження суд зауважує, що по-перше, ліцензію на право зберігання пального № 2001030 терміном дії до 10.04.2025, адреса місця зберігання: Великобагачанський район, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 15 ТОВ "ПАФ Гарант" отримало лише 10.04.2020, тобто придбаний 03.10.2019 у ТОВ "СБПМ" Н-Гексан зберігався за вказаною адресою без отримання ТОВ "ПАФ Гарант" ліцензії на право зберігання пального.

По - друге, 22.03.2021 ТОВ "ПАФ Гарант" було отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2100080 терміном дії з 22.03.2021 по 22.03.2026 адресою Миргородський район Полтавської області, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 13А.

Вказана обставина свідчить, що ТОВ "ПАФ Гарант" протягом 2019-2020 років здійснювало зберігання

придбаного у ТОВ "СБПМ" Н-Гексану за адресою Миргородський район Полтавської області, с. Гоголеве, вул. Ради Європи, 13А без отримання відповідної ліцензії.

Встановлені контролюючим органом факти придбання та зберігання ТОВ "ПАФ Гарант" Н-Гексану за адресою Великобагачанський район, смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е у період з 03.10.2019 по 30.09.2020 без отримання ліцензії на право зберігання пального на думку суду утворюють склад правопорушення, за яке статтею 17 Закону №481/95-ВР передбачена відповідальність у вигляді штрафних санкцій в сумі 500000 грн.

Посилання позивача на необхідність застосування до ТОВ "ПАФ Гарант" винятку, передбаченого статтею 14 ПК України судом відхиляється з огляду на недоведеність позивачем факту наявності у нього необхідних умов для застосування цього винятку.

Посилання позивача на некоректне написання контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні адреси виробничого комплексу ТОВ "ПАФ Гарант" жодним чином не спростовує вищенаведених висновків суду про зберігання ТОВ "ПАФ Гарант" Н-Гексану за адресою знаходження його комплексу по переробці олійних культур у період з 03.10.2019 по 30.09.2020 без отримання ліцензії на право зберігання пального та не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності, встановленої статтею 17 Закону №481/95-ВР.

Посилання позивача на те, що в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні зазначено три адреси : Великобагачанський район, смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е, у зв`язку з чим йому не зрозуміло за якою саме адресою ТОВ "ПАФ Гарант" здійснювалося зберігання пального суд також відхиляє з огляду на те, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 217597462 комплекс по переробці олійних культур ТОВ "ПАФ Гарант" знаходиться саме за адресою Великобагачанський район, смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е.

Посилання позивача на те, що контролюючим органом помилково визначено серпень 2020 як період зберігання Н-Гексану, придбаного у ТОВ "СБПМ", внаслідок врахування перевіряючим тільки видаткової накладної № 1340 від 31.08.2020 суд відхиляє з огляду на те, що факт зберігання придбаного у ТОВ "СБПМ" Н-Гексану за адресою смт Гоголеве, вул. Ради Європи, буд. 13А, 13Г, 13Е протягом 2019 - 2020 року контролюючим органом встановлено за даними Книги складського обліку та актів списання, про що зазначено на 140 аркуші акту перевірки.

Позовна заява містить інші доводи на користь заявлених вимог, які взяті до уваги однак, не зазначені в даному рішенні, оскільки мають опосередковане відношення у питанні встановлення протиправності оскаржуваних рішень.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Враховуючи вищенаведене підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" (вул. Ради Європи, буд. 15, с. Гоголеве, Великобагачанський район, Полтавська область, ідентифікаційний номер 32478714) до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області ( вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, ідентифікаційний код ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.

Суддя К.І. Клочко