Справа № 440/7564/22
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/7564/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Довгопол М.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Лукаш А.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Чередника Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Стислий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону /далі відповідач, Спеціалізована прокуратура/, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону щодо несвоєчасного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України, за період з 18 лютого 2022 року по 14 червня 2022 року;
- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року в справі № 440/15512/21 (яке набрало законної сили 31 березня 2022 року), за період з 18 лютого по 14 червня 2022 року в сумі 47 412,09 грн (571,23 грн х 83 дні).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України, що є негайним до виконання, було виконано керівником Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону лише 15 червня 2022 року згідно наказу № 14 о/с, тобто не виконувалося понад три місяці, у зв`язку з чим позивачем не отримано заробітну плату за період з 18 лютого по 14 червня 2022 року, тому відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 47 412,09 грн (середньоденна заробітна плата 571,23 грн х 83 дні).
2. Стислий зміст заперечень відповідача
У відзиві на позовну заяву /а.с. 49 54/ представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що у період з 17.02.2022 до моменту ініціювання Спеціалізованою прокуратурою отримання із Полтавського окружного адміністративного суду належним чином завірених копій рішень суду в адміністративних справах, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі № 440/15512/21 не надходило, при цьому з 24.02.2022 був закритий загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, який відновлено лише 20.06.2022. Зауважував, що поновлення прокурора на посаді у його відсутність неможливе, оскільки може стати порушенням вимог законодавства за умови, якщо особа обіймає одну із посад, на які поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення.
Також вказував, що системний аналіз статті 236 КЗпП України, статей 44, 371 373 КАС України дає підстави вважати, що винесення рішення про виплату звільненому працівнику середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі можливе за умови добросовісного користування таким працівником наданими законом правами, зокрема, щодо вчинення ним необхідних дій, спрямованих на примусове виконання належним органом судового рішення про поновлення на посаді. Водночас позивач з дня винесення Полтавським окружним адміністративним судом рішення від 17.02.2022 до 13.06.2022 із заявами про поновлення на роботі відповідно до судового рішення до Спеціалізованої прокуратури самостійно не звертався, виконавчі документи про поновлення на посаді були подані лише 13.06.2022 і рішення суду виконано 15.06.2022, тобто одразу після ініціювання його виконання позивачем. Таким чином вважає, що Спеціалізованою прокуратурою не допущено затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, натомість вжито вичерпних заходів щодо його виконання, з огляду на що відсутні підстави для виплату позивачу середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення на роботі.
3. Процесуальні дії по справі
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі /а.с. 39/.
05.10.2022 до суду надійшла заява Спеціалізованої прокуратури про залишення позову без розгляду /а.с. 109 116/.
13.10.2022 позивачем подано до суду відповідь на відзив /а.с. 131 134/, в якій висловлено незгоду із правовою позицією відповідача, та наголошено, що факт ознайомлення Спеціалізованою прокуратурою зі змістом рішення Полтавського окружного адміністративного суду за наслідками розгляду справи № 440/15512/21 від 17 лютого 2022 року підтверджується протоколом судового засідання у справі, який свідчить, що під час оголошення рішення був присутній представник відповідачів Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Офісу Генерального прокурора прокурор відділу представництва інтересів держави з питань земельних відносин управління представництва інтересів держави в суді Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_2 , про що зазначено у листі керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 за № 2.2-61/24800/22. Також позивачем звернуто увагу на те, що стаття 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема, пред`явлення рішення до примусового виконання, при цьому виплата середнього заробітку проводиться незалежно від вини роботодавця в затримці виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.
13.10.2022 до суду також надійшли заперечення позивача на заяву відповідача про залишення позову без розгляду /а.с. 136 138/.
Ухвалою суду від 18.10.2022 у задоволенні заяви Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про залишення позову без розгляду відмовлено /а.с. 161 162/.
Протокольною ухвалою суду від 18.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті /а.с. 158/.
Ухвалою суду від 03.11.2022 витребувано докази від ІНФОРМАЦІЯ_1 та запропоновано позивачу подати додаткові докази /а.с. 178/.
У судовому засіданні 22.11.2022 позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 був призначений на посаду прокурора військової прокуратури Київського гарнізону з 25 вересня 2020 року в порядку переведення з Донецької обласної прокуратури згідно із наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону від 25.09.2020 № 156 о/с /а.с. 16/.
Наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону від 21.10.2021 № 193 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора військової прокуратури Київського гарнізону з 21.10.2021 на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») /а.с. 17/.
Не погодившись із вказаним наказом, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратор з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 346 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21 жовтня 2021 року № 193 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України з 22 жовтня 2021 року. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.10.2021 по 17.02.2022 у розмірі 46 840,86 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України з 22 жовтня 2021 року та в частині стягнення зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць /а.с. 18 22/.
У судовому засіданні 17.02.2022 судом проголошено скорочене рішення /а.с. 201/, а повний текст рішення складено 25.02.2022, про що зазначено у рішенні.
У листі керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 № 2.2-61/24800/22 /а.с. 27 28/ на запит позивача зазначено, що при розгляді справи у справі № 440/15512/21 у судовому засіданні 17.02.2022 та згідно з даними протоколу судового засідання був присутній представник відповідачів Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 , яка була також присутня при оголошенні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2022. У листі також повідомлено, що судом вчинено заходи щодо направлення копії рішення суду в електронній формі через підсистему «Електронний суд», у тому числі Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, разом з тим, згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду офіційна електронна адреса зазначеним державним органом в підсистемі не зареєстрована та відповідно копія рішення суду підсистемою доставлена їй не була. З окремою заявою про отримання копії судового рішення у паперовій формі Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону до суду не зверталась.
Позивач звернувся із заявою до керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 13.06.2022, в якій просив поновити його на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року, яке набрало законної сили 29 березня 2022 року /а.с. 58, зворот/.
Наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 15 червня 2022 року № 14 о/с скасовано наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21 жовтня 2021 року № 193 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України з 22 жовтня 2021 року (підстава: заява ОСОБА_1 , рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21, виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2022 по справі № 440/15512/21) /а.с. 23/.
Наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 15 червня 2022 року № 118 к прокурору військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце у Київській спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8-А /а.с. 24/.
Вважаючи протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону щодо несвоєчасного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України, за період з 18 лютого 2022 року по 14 червня 2022 року, що є підставою для виплати йому середнього заробітку за час затримки виконання рішення за період з 18 лютого 2022 року по 14 червня 2022 року в сумі 47 412,09 грн, позивач звернувся до суду із позовом.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до частини 1 статті 3 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України, в редакції, чинній на час виникнення сіпрних правовідносин) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно з положеннями статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За приписами частин 1, 8 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до статі 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Пунктом 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Згідно з частиною 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Аналіз викладених норм дозволяє підсумувати, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 квітня 2021 року у справі № 813/1271/18, від 27 січня 2022 року у справі № 580/5185/20, від 20 жовтня 2022 року у справі № 280/5734/21.
Усталеною є також позиція Верховного Суду про покладення на роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 236 КЗпП України, незалежно від дій чи ініціативи працівника щодо поновлення на роботі, а також незалежно від причин зволікання із виконанням судового рішення, оскільки диспозиція цієї норми трудового законодавства пов`язує виплату середнього заробітку виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню роботодавцем (зокрема, постанови Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 807/2434/15, від 19 квітня 2021 року у справі №826/11861/17, від 24 червня 2021 року у справі №640/15058/19, від 20 липня 2021 року у справі №826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №640/19103/19).
В ході розгляду справи встановлено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21, згідно з яким поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України з 22 жовтня 2021 року, та яке допущено до негайного виконання, виконано Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону 15 червня 2022 року шляхом видання наказу від 15 червня 2022 року № 14 о/с, яким скасовано наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 21 жовтня 2021 року № 193 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України з 22 жовтня 2021 року /а.с. 23/.
Таким чином Спеціалізованою прокуратурою не було забезпечено негайне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі № 440/15512/21 до нього не надходило, а з 24.02.2022 був закритий загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, який відновлено лише 20.06.2022. Суд зауважує, що у судовому засіданні 17.02.2022 під час оголошення скороченого рішення у справі № 440/15512/21 був присутній представник відповідачів Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Офісу Генерального прокурора Марченко Ольга Анатоліївна, що підтверджено у листі керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 № 2.2-61/24800/22 /а.с. 27 28/. Таким чином відповідач був обізнаний із наявністю рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі № 440/15512/21 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України, а також про допущення вказаного судового рішення до негайного виконання.
Відповідно до частини 2 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України у разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.
Із заявою про отримання скороченого судового рішення у справі № 440/15512/21 представник відповідача, який брав учать у розгляді справи, не звертався.
Стосовно направлення копії рішення суду, то Полтавським окружним адміністративним судом вжито заходів щодо направлення такої копії в електронній формі через підсистему «Електронний суд», у тому числі Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, разом з тим, згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду офіційна електронна адреса зазначеним державним органом в підсистемі не зареєстрована та відповідно копія рішення суду підсистемою доставлена їй не була, про що зазначено листі керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 № 2.2-61/24800/22.
Таким чином Спеціалізована прокуратура була обізнана із рішенням у справі № 440/15512/21 та мала можливість його отримати, якою не скористалась, тому суд критично оцінює посилання відповідача на те, що ним вжито вичерпних заходів щодо виконання судового рішення.
Стосовно тверджень відповідача про те, що поновлення прокурора на посаді у його відсутність неможливе, оскільки може стати порушенням вимог законодавства за умови, якщо особа обіймає одну із посад, на які поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення, суд зазначає, що питання несумісності посад може бути вирішене після поновлення позивача на посаді та у разі неподання ним заяви про звільнення із посади, яку він обіймав на той час.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 24.09.2021 року у справі №640/755/19, постанові від 27.01.2022 у справі № 580/5185/20.
Суд також критично оцінює посилання відповідача на те, що винесення рішення про виплату звільненому працівнику середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі можливе за умови добросовісного користування таким працівником наданими законом правами, зокрема, щодо вчинення ним необхідних дій, спрямованих на примусове виконання належним органом судового рішення про поновлення на посаді, натомість позивач з дня винесення Полтавським окружним адміністративним судом рішення від 17.02.2022 до 13.06.2022 із заявами про поновлення на роботі відповідно до судового рішення до Спеціалізованої прокуратури самостійно не звертався. Суд зазначає, що добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов`язком, який не є похідним від дій особи, яку поновлено на роботі (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження). Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22 квітня 2021 року у справі № 813/1271/18, від 27 січня 2022 року у справі № 580/5185/20, від 20 жовтня 2022 року у справі № 280/5734/21.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено затримку виконання рішення суду щодо поновлення позивача на посаді, яке підлягало негайному виконанню, на період з 18 лютого 2022 року по 14.06.2022, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону щодо несвоєчасного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України, за період з 18 лютого 2022 року по 14 червня 2022 року, та задовольнити позовні вимоги у цій частині.
Суд бере до уваги, що відповідно до статті 236 КЗпП України затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника є підставою для виплати такому працівникові середнього заробітку.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Таким чином, згідно зі статтею 236 Кодексу законів про працю України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постановах від 22 квітня 2021 року у справі № 813/1271/18, від 27 січня 2022 року у справі № 580/5185/20.
Стосовно розміру середнього заробітку, який підлягає виплаті працівникові, то суд враховує правовий підхід, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі 826/808/16, відповідно до якого виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.
Незважаючи на те, що вказаний правовий висновок стосується аналізу статті 235 Кодексу законів про працю України, суд вважає за можливе врахувати його і під час застосування статті 236 Кодексу законів про працю України, яка врегульовує оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника. Суд зауважує, що затримку роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі законодавцем прирівнено до вимушеного прогулу, правова природа вимоги про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та за час вимушеного прогулу є однаковою, оскільки є спором про оплату праці, тому визначення середнього заробітку має здійснюватися за ідентичним підходом.
За наведених обставин суд не бере до уваги, що позивач під час вимушеного прогулу у період з 26.02.2022 по 24.05.2022 перебував на військовій службі та отримував грошове забезпечення, розмір якого визначено у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.11.2022 № 9/2/5796 /а.с. 186/.
Обчислюючи середній заробіток, який підлягає виплаті позивачеві за час вимушеного прогулу, зумовленого затримкою у виконанні рішення суду про поновлення на роботі, суд враховує, що згідно з пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 571,23 грн, що підтверджується довідкою Спеціалізованої прокуратури від 20.06.2022 № 21/27вих-22 /а.с. 33/, фактичний період затримки виконання рішення суду про поновлення з 18.02.2022 по 14.06.2022 82 робочі дні, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 46840,86 грн (571,23 грн х 82).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 9901/407/19 вказано, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.
Таким чином, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та стягнути із Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року в справі № 440/15512/21 за період з 18 лютого 2022 року по 14 червня 2022 року в сумі 46 840,86 грн (сорок шість тисяч вісімсот сорок гривень вісімдесят шість копійок) з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.
Водночас позовні вимоги про зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року в справі № 440/15512/21 за період з 18 лютого по 14 червня 2022 року в сумі 47 412,09 грн (571,23 грн х 83 дні), задоволенню не підлягають, оскільки період з 18 лютого 2022 року по 14 червня 2022 року включає 82 робочі дні, які обчислені судом з урахуванням положень частини 6 статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX, за змістом якої у період дії воєнного стану не застосовуються, зокрема, норми статті 73 Кодексу законів про працю України, яка встановлює святкові дні.
Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу).
Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Зважаючи на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне покласти на нього витрати позивача зі сплати судового збору у повному обсязі.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (вул. П. Болбочана, 8, м. Київ, 01104, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону щодо несвоєчасного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 440/15512/21, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України за період з 18 лютого 2022 року по 14 червня 2022 року.
Стягнути із Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року в справі № 440/15512/21 за період з 18 лютого 2022 року по 14 червня 2022 року в сумі 46 840,86 грн (сорок шість тисяч вісімсот сорок гривень вісімдесят шість копійок) з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 28 листопада 2022 року.

Головуючий суддя М.В. Довгопол