Справа № 600/1581/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
29 листопада 2022 р. м. Чернівці Cправа № 600/1581/22-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до Дністровської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,
ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом до Дністровської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення.
Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань проходження альтернативної (невійськової) служби Дністровської районної державної адміністрації №2 від 24.01.2022 року Про продовження терміну проходження альтернативної (невійськової) служби ОСОБА_2 .
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань проходження альтернативної (невійськової) служби Дністровської районної державної адміністрації №2 від 24 січня 2022 року Про продовження терміну проходження альтернативної (невійськової) служби ОСОБА_2 . Cтягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дністровської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 грн 40коп.

До суду від представника позивача надійшла заява про стягнення з відповідача судових витрат у виді витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у виді витрат на правничу допомогу у справі №600/1581/22-а на 29 листопада 2022 року о 09 год. 00 хв. Роз`яснено відповідачу право на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У призначене судом судове засідання сторони справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду поданої представником позивача заяви.

Водночас до суду від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача та його представника.

Від відповідача до суду надійшов лист, у якому вказано про відсутність можливості подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У зв`язку з цим, відповідач просить суд відмовити представнику позивача у стягненні вказаних витрат.

За таких обставин та враховуючи приписи частини третьої статті 194, частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливим розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши вказану заяву та перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з-поміж інших, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається подання 19 вересня 2022 року представником позивача заяви щодо стягнення судових витрат у виді витрат на правничу допомогу, оплату яких позивач повинен сплатити після прийняття судом рішення у цій справі.

На підставі наявних у справі: Договору про надання правової допомоги від 25 січня 2022 року; Додатку до вказаного договору, датованого 26 січня 2022 року; Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 08 квітня 2022 року серія СЕ №1008659; Акту виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги від 25 січня 2022 року, датованого 01 листопада 2022 року; квитанції від 15 листопада 2022 року, судом встановлено надання ОСОБА_2 правової допомоги адвокатом Спіжавкою Т.Г. у цій справі за №600/1581/22-а, за що останньому позивачем було сплачено 4000,00 грн.

З огляду на викладене, такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Водночас, вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу, варто зазначити і те, що згідно з частинами шостою та сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зміст наведених вище положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, у випадку задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Суд також звертає увагу і на позицію суду касаційної інстанції в питанні розподілу витрат на правничу допомогу.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Аналогічний висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №520/12065/19.

У постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі №910/906/18, від 19 липня 2021 року у справі №910/16803/19 судом касаційної інстанції викладено правову позицію, відповідно до якої зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Однак відповідачем не було подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Відповідачем жодним чином не доведено не співмірності понесених позивачем витрат.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесенні останнім судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача Спіжавки Тараса Георгійовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до Дністровської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дністровської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне додаткове судове рішення складено 29 листопада 2022 року.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Дністровська районна державна адміністрація Чернівецької області (площа Центральна, 2,смт. Кельменці,Чернівецька область,60100, ).

Суддя О.П. Лелюк