Справа № 215/1779/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 листопада 2022 року Справа № 215/1779/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Яни Миколаївни про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом, у якому просить:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) 01.06.2022 року керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Я.М. роз`яснити Службі судової охорони , що відсутність документа, що посвідчує особу, не перешкоджає присутність на засіданні суду по справі № 215/4093/21 згідно з повісткою суду і визнати відсутність відмови від такої процедури в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України протиправною бездіяльність;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) 01.06.2022 року керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Яни Миколаївни координувати Службу судової охорони , щоб та не пустила ОСОБА_1 до судового залу згідно з повісткою по справі № 215/4093/21 і визнати таке обмеження, яке відбулось протиправною діяльністю;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Яни Миколаївни 01.06.2022 року координувати Службу судової охорони , щоб та не пустила ОСОБА_1 до кабінету і визнати відсутність відмови від такої процедури в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Яни Миколаївни 01.06.2022 року вжити систему заходів для не забезпечення свободи пересування в Тернівському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до правового порядку с. 3, 21, 33, 55, 68 Конституції України і визнати відсутність від такої процедури в розумінні п. 19 ч.1ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Яни Миколаївни 01.06.2022 року наказом створити умови без надання паспортних даних можливості пересуватись громадянам до кабінету керівника апарату суду і до канцелярії суду і визнати відсутність відмови від такої процедури в розумінні п. 19 ч.1ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Яни Миколаївни встановити особу позивача відповідно до поданої 25.11.2021 року копії паспорту для Служби судової охорони і визнати відсутність відмови від такої процедури в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року позовну заяву до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Яни Миколаївни- залишено без руху.

На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року позивачем подано до суду заяву про поновлення провадження у справі недоліків та звільнення від сплати судового збору, яка обґрунтована тим, що дохід позивача за попередній рік менше рівня прожиткового рівня.

Розглянувши заяву про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України № 3674-VІ "Про судовий збір".

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з ч.1 ст.77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України "Про судовий збір" кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

Стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Однак, з урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, тощо). Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

У розумінні приписів статті 8 Закону України №3674-VІ "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, позивачем не надано суду достатніх та належних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як підстави для звільнення від сплати судового збору.

Долучені до матеріалів справи довідка управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради № 1755 від 29.03.2022 року відповідно до якої позивач отримує щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій непрацездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І гр. - ОСОБА_2 , яка з січня 2021 року по грудень 2021 року та компенсація за надання соціальних послуг особам з інвалідністю з січня 2021 року по грудень 2021 року у розмірі 25 851,00 грн, не можуть бути враховані судом в якості належного доказу скрутного матеріального становища позивача, оскільки не містять доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан, в т.ч. і з урахуванням доходів, перешкоджає сплаті судового збору за подання даного адміністративного позову у встановленому законом порядку.

Розмір судового збору за подання до суду цього позову (992,40,00грн.) не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік з урахуванням таких Відомостей.

Довідка про розмір щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи, містить лише відомості про розмір компенсаційної виплати позивачеві за догляд за інвалідом І групи.

Суд зазначає, що надані позивачем документи (довідка Тернівської УПСЗН м. Кривий Ріг) не можуть свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини, тощо), та не відображають відомості про об`єктивний матеріальний стан позивача станом на дату подання адміністративного позову, оскільки останній може мати і інші джерела доходу.

До того ж, позивачем не надано й документів на підтвердження того, що він має статус малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму, що могло б беззаперечно свідчити про його скрутне матеріальне становище.

Таким чином, надані документи не можуть бути розцінені як належний доказ на підтвердження скрутного матеріального становища ОСОБА_1 ..

Жодних відомостей про те, що позивач не має будь-яких інших доходів у вказаних документах не зазначено.

За таких обставин, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання ним цієї позовної заяви у встановленому законом порядку з урахуванням отриманих доходів у 2021 році доходів згідно із відомостями з реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Оскільки обставини, які зазначив позивач, відповідно до вказаних статей Закону України "Про судовий збір", не є умовою для звільнення від сплати судового збору, а сам позивач не надає доказів наявності інших підстав для його звільнення від сплати судового збору, суд не знаходить правових підстав для звільнення його від сплати судового збору, виходячи з наданих ним доказів.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у звільненні від сплати судового збору не позбавляє особу права повторного звернення із такою заявою із обов`язковим наданням необхідних доказів.

Крім того, статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Сплата ж судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом. Визначення ж майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Оскільки позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені в заяві не можуть бути визнані поважними, в зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Отже, позивачем не виконані вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року.

Згідно із положеннями п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до керівника апарату Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Стрельцової Яни Миколаївни про визнання бездіяльності протиправною - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складено 28.11.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук