Справа № 640/8349/20
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 640/8349/20

адміністративне провадження № К/9901/41862/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Маленка Олександра Васильовича , подану в інтересах ОСОБА_2

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року (головуючий суддя - Пащенко К.С.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року (головуючий суддя - Федотов І.В., судді: Єгорова Н.М., Чаку Є.В.)

у справі №640/8349/20

за позовом ОСОБА_2

до Офісу Генерального прокурора, прокуратури Одеської області

про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.

I. РУХ СПРАВИ

1. У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 11 березня 2020 року № 70дп-20 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 », яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Одеської області від 27 березня 2020 року №611-l2, яким прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 звільнено з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 02 квітня 2020 року;

- поновити на посаді прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області;

- стягнути з прокуратури Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з порушенням відносно нього кримінального провадження щодо отримання неправомірної вигоди за відсутності судового вироку та всупереч вимогам статті 62 Конституції України, якою регламентовано презумпція невинуватості. Також вказує на допущення процедурних порушень при прийнятті оскаржуваного рішення та наказу, а також на їх прийняття під час перебування у щорічній відпустці та на листку непрацездатності.

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій представник позивача звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

5. Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій установлено, що з 28 вересня 2011 року позивач зарахований на службу в органи прокуратури Одеської області та прийняв Присягу працівника прокуратури. З 15 грудня 2015 року призначений на посаду прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області.

7. Наказом прокурора Одеської області від 08 квітня 2019 року № 104 з метою перевірки повідомлення щодо затримання у ході досудового розслідування кримінального провадження №0001089 від 18 листопада 2017 року прокурора ОСОБА_2 під час одержання ним неправомірної вигоди, керуючись вимогами частини другої статті 11 Закону України «Про прокуратуру» та підпунктом 1 пункту 1 і підпунктами 9, 13 пункту 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, призначено службове розслідування.

8. 08 травня 2019 року прокурором Одеської області затверджено висновок про результати службового розслідування стосовно прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 .

9. Цим висновком встановлено, зокрема, що 07 квітня 2019 року в рамках кримінального провадження №0001089 задокументовано факт одержання ОСОБА_2 неправомірної вигоди та здійснено його затримання та, зокрема, установлено, що ОСОБА_2 , усвідомлюючи відсутність у нього будь-яких процесуальних повноважень у кримінальному провадженні №0001892, досудове розслідування якого здійснювалося слідчим СУ ГУ НП в Одеській області, вступив у позаслужбові стосунки з учасниками вказаного кримінального провадження, запевняв їх у сприянні вирішенню їх проблем, у наявності в нього впливових знайомих, зокрема в органах судової гілки влади.

Вказано, що позивач був затриманий працівниками правоохоронних органів під час отримання неправомірної вигоди в розмірі 10 000 доларів США від ОСОБА_3 і що 09 квітня 2019 року йому було повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень за частиною третьою статті 190, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 369 КК України.

З цього приводу мали місце численні негативні публікації в ЗМІ, що підриває авторитет самого прокурора, органів прокуратури і держави в цілому.

Крім того, у висновку проаналізовано певні матеріали кримінального провадження, зокрема протокол допиту свідка ОСОБА_3 , якому в наступному присвоєно статус потерпілого, протоколи негласних слідчих дій.

Разом з тим, у ході службового розслідування встановлено стаж роботи позивача в органах прокуратури, його характеристику, проаналізовано норми Закону України «Про прокуратуру», Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, Модельного кодексу поведінки державних службовців, Норми професійної відповідальності та перелік необхідних прав та обов`язків прокурорів, Керівні принципи, що стосуються державних обвинувачів.

Комісія дійшла висновку про те, що службовим розслідуванням доведено факт грубого порушення позивачем статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 16, 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, Присяги прокурора та Правил прокурорської етики, що є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».

10. 13 травня 2019 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП) надійшла дисциплінарна скарга про вчинення прокурором ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, підписана прокурором Одеської області, яка цього ж дня була розподілена на члена комісії Коваленка А.А .

11. 15 травня 2019 року членом КДКП Коваленком А.А. прийнято рішення про відкриття у відношенні позивача дисциплінарного провадження №11/2/4-700дс-91дп-19, а 12 липня 2019 року складено висновок про наявність дисциплінарного проступку у діях прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 з пропозицією притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

12. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ припинено повноваження КДКП та наказом Генерального прокурора від 09 січня 2020 року №9 створено Кадрову комісію з розгляду дисциплінарної скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів. У зв`язку з цим, дисциплінарне провадження № 11/2/4-700дс-91дп-19, порушене у відношенні позивача, передано до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарної скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - кадрова комісія).

13. 03 березня 2020 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора оприлюднено повідомлення про дату, час та місце проведення засідання кадрової комісії з розгляду дисциплінарного провадження №11/2/4-700дс-91дп-19 у відношенні позивача - 11 березня 2020 року о 10:00 год. у приміщенні Офісу Генерального прокурора (м. Київ, вул. Різницька, 13/15).

14. 11 березня 2020 року кадровою комісією прийнято рішення № 70дп-20 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 », яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

15. Під час прийняття вказаного рішення кадровою комісією було враховано характер проступку, його наслідки, особу позивача, його характеристику, час роботи в органах прокуратури, відсутність дисциплінарних стягнень, ступінь вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

16. У рішенні, зокрема, установлено, що позивач грубо порушив вимоги професійної етики та поведінки прокурора, допустив протиправні позаслужбові стосунки - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних з цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

17. Підставою для притягнення позивача до відповідальності у вказаному рішенні зазначено вчинення ним дій, що порочать звання прокурора та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, а також враховано очевидність та грубість порушень, те, що вони підривають авторитет самого прокурора, органів прокуратури і держави в цілому.

18. З 02 березня по 01 квітня 2020 року включно позивачу було надано частину невикористаної щорічної відпустки, а у період з 23 березня по 28 березня 2020 року перебував на листку непрацездатності та 01 квітня 2020 року повинен був стати до роботи.

19. Наказом прокурора Одеської області від 27 березня 2020 року №611к позивача звільнено з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 02 квітня 2020 року. Підстава: рішення кадрової комісії від 11 березня 2020 року № 70дп-20.

20. Не погодившись із вказаними рішенням та наказом, позивач звернувся до суду з цим позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

21. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що до поведінки особи, яка проходить службу в органах прокуратури, ставляться спеціальні вимоги, яких вона повинна дотримуватися. При цьому, самостійною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

22. Під час службового розслідування та перевірки, за результатами яких прийнято оскаржуване рішення, а потім оскаржуваний наказ про звільнення, відповідачами було виявлено вчинення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а саме допущення протиправних позаслужбових стосунків з учасником кримінального провадження, використання своїх службових повноважень та статусу на користь приватних інтересів, вчинення дій, які дискредитують його як працівника прокуратури, що набуло суспільного резонансу та суттєво підірвало авторитет і престиж органів прокуратури.

23. Отже, відповідачами було встановлено вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку, що підтверджується матеріалами дисциплінарного провадження, а тому оспорювані в цій справі рішення прийняті за наявності достатніх та необхідних правових підстав.

24. Висновку службового розслідування, протоколу допиту свідка, який потім був допитаний в якості потерпілого, іншим письмовим доказам матеріалів службової перевірки та кримінального провадження було надано кадровою комісією відповідну оцінку виключно в рамках дисциплінарного провадження.

25. Питання щодо наявності або відсутності підстав для притягнення позивача до кримінального відповідальності у рамках дисциплінарного провадження не з`ясовувалося, а також не є предметом судового розгляду в цій справі.

26. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, зауважував, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності не спростовує наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення. Застосування дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які порочать працівника прокуратури, не є тотожними кримінальній відповідальності за вчинення таких дій.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

27. У касаційній скарзі представник позивача зазначив про те, що підставою для проведення службового розслідування стало затримання позивача в порядку, передбаченому КПК України. В основу висновку службового розслідування покладено обставини, які інкримінувалися позивачу в рамках кримінального провадження та дали підстави вважати про вчинення дисциплінарного проступку, тобто факту затримання особи за підозрою у вчиненні нею злочину та повідомлення такій особі про підозру в порядку, визначеному КПК України, достатньо для доведення складу дисциплінарного правопорушення. Наведе слідує з того, що надаючи оцінку дисциплінарного проступку вчиненого позивачем, комісія брала до уваги фактичні обставини, які складають зміст пред`явленої підозри/обвинувачення позивачу в скоєнні кримінального правопорушення, котре має більш високий ступінь суспільної небезпеки ніж склад дисциплінарного правопорушення.

28. Висновки кадрової комісії про встановлення в діях позивача складу дисциплінарного порушення за своїм змістом збігаються з ознаками кримінального правопорушення, та обґрунтовані виключно копіями матеріалів кримінального провадження на стадії досудового розслідування, є передчасними адже притягнення до дисциплінарної відповідальності особи не може передувати доведеності її винуватості вироком суду, який набрав законної сили, або іншому остаточному рішенню суду, яке ґрунтується на досліджених в належному процесуальному порядку доказах.

29. У обґрунтування касаційної скарги представник позивача посилався на постанову Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №815/1956/16, в якій сформульовано правову позицію що висновок службового розслідування та наказ про звільнення, які базуються виключно на обставинах, які інкримінуються особі в рамках кримінального провадження, самі по собі не свідчать про наявність у діяннях особи складу дисциплінарного правопорушення.

30. Cкаржник вважав що суди попередніх інстанцій застосували норми пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» без урахування висновку щодо застосування цієї норми у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №815/1956/16.

31. Також у касаційній скарзі представник позивача посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі №9901/507/18, а саме щодо неможливості використання матеріалів негласних (розшукових) дій поза межами відповідного кримінально провадження для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

32. Приписи статті 51 Закону України «Про прокуратуру» містять окрему підставу для звільнення прокурора з посади у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього. Тобто законодавець визначив порядок реагування на ситуацію притягнення прокурора до кримінальної відповідальності й передбачив, що в такому випадку не повинно здійснюватися окреме дисциплінарне провадження з підстав, ідентичних тим, що потягли настання кримінальної відповідальності.

33. Звертав увага на те, що ні у висновку службового розслідування, ні в рішенні кадрової комісії, ні в наказі про звільнення не конкретизовано в чому саме полягає грубе порушення позивачем вимог Закону України «Про прокуратуру» та Правил прокурорської етики, не здійснено формулювання складу дисциплінарного проступку. Поза увагою судів залишилося питання чи становили описані у висновку службового розслідування дії або бездіяльність позивача склад дисциплінарного проступку (проступків), незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці самі дії або бездіяльність прокурора отримали в межах кримінального провадження.

34. Також представник позивача звертав увагу на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм статті 47 Закону України «Про прокуратуру» в частині належного повідомлення позивача про розгляд дисциплінарної скарги щодо нього та порядку проведення засідання Кадрової комісії за участі особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності.

35. Звертає увагу на порушення судами норм статей 12, 260 КАС України в частині визначення порядку розгляду адміністративної справи за правилами загального позовного провадження.

36. У відзиві на касаційну скаргу Офіс Генерального прокурора зазначав про те, що відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про прокуратуру» притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

37. Прокурор ОСОБА_2 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктами 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», а саме дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості, незалежності, чесності й непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. Вчинення такого дисциплінарного проступку підтверджується ухвалами слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 10 квітня 2019 року у справі №522/6009/19, протоколом допиту свідка (потерпілого) ОСОБА_3 , протоколом допиту свідка - прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , матеріалами службового розслідування стосовно прокурора ОСОБА_2, проведеного на виконання наказу прокурора Одеської області від 08 квітня 2019 року №104, іншими матеріалами у їх сукупності. Таким чином, у ході дисциплінарного провадження було здобуто неспростовні докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

38. Кадрова комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення (підозри) ОСОБА_2 в межах кримінального провадження, а лише перевірила відповідність поведінки позивача вимогам Закону України «Про прокуратуру» та Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, внаслідок чого обґрунтовано дійшла висновку що відсутність обвинувального вироку щодо позивача не перешкоджає ухваленню рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за одноразове грубе порушення прокурорської етики.

39. У частині підстав відкриття касаційного провадження зазначає про неподібність відносин у цій справі та у справі №815/1956/16.

40. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

41. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

42. Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

43. Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу рішення кадрової комісії про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з посади в органах прокуратури на підставі такого рішення.

44. Законом України «Про прокуратуру» визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

45. Відповідно до частини четвертої статі 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

46. Розділ VI Закону України «Про прокуратуру» врегульовує питання дисциплінарної відповідальності прокурора.

47. Так, відповідно до частини першої статті 43 цього Закону прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, зокрема: 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

48. Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом (частина друга статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).

49. Статтею 44 Закону України «Про прокуратуру» встановлено що дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку (частина перша статті 45 Закону).

50. Наказом Генерального прокурора від 04 листопада 2019 року №266 затверджено Порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження (далі - Порядок), який визначає процедуру розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження, прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених Законом України «Про прокуратуру», про накладення на прокурора Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласної (регіональної), окружної (місцевої), військової прокуратури дисциплінарного стягнення або прийняття рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

51. Пунктом 16 Розділу І Порядку встановлено, що після відкриття дисциплінарного провадження член кадрової комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена кадрової комісії за результатами перевірки.

52. Відповідно до пунктів 1, 3 Розділу ІІІ Порядку під час здійснення перевірки дисциплінарної скарги член кадрової комісії має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію.

За результатами перевірки член кадрової комісії готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член кадрової комісії встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена кадрової комісії щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

53. За результатами проведеного прокуратурою Одеської області службового розслідування за повідомленням щодо затримання у ході досудового розслідування кримінального провадження №0001089 від 18 листопада 2017 року прокурора ОСОБА_2 під час одержання ним неправомірної вигоди, 08 травня 2019 року було затверджено відповідний висновок про підтвердження відомостей щодо протиправних позаслужбових стосунків ОСОБА_2 , грубого порушення ним правил етичної поведінки.

Подано до КДКП дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором дисциплінарного проступку (дисциплінарна скарга), зареєстровану 13 травня 2019 року.

54. Частиною першою статті 47 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

55. Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про прокуратуру» відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

56. При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення (частина третя статті 48 Закону України «Про прокуратуру»).

57. З метою визначення основних принципів, моральних норм та правил прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою, Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів (далі - Кодекс).

58. Відповідно до статті 1 Кодексу його завданнями є, зокрема, підвищення авторитету органів прокуратури, сприяння зміцненню довіри громадян до них, створення умов для розвитку у прокурорів почуття справедливості, відповідальності й додержання загальнолюдських моральних цінностей.

59. Відповідно до частин першої та другої статті 11 зазначеного Кодексу прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

60. При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (частина перша статті 16 Кодексу).

61. За змістом статті 19 Кодексу прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі: вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.

62. У розділі ІІІ цього Кодексу визначені вимоги до позаслужбової поведінки прокурора.

63. За правилами частин другої та третьої статті 21 Кодексу прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс. Поза службою поводитися коректно і пристойно.

64. У відносинах з громадянами поза службою працівник прокуратури має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержання загальновизнаних норм моралі та поведінки (частина друга статті 31 Кодексу).

65. У статтях 32, 33 Кодексу передбачено, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій. Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

66. 11 березня 2020 року відбулося засідання кадрової комісії щодо розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_2

67. Аналізуючи вказані у висновку обставини, кадрова комісія дійшла висновку про підтвердження доводів вчинення позивачем дисциплінарного проступку. При цьому встановлені під час дисциплінарного провадження факти та обставини мають значення тільки для прийняття рішень комісією в межах своєї компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні адміністративних, цивільних або кримінальних проваджень. Оцінка доказам, отриманим іншими органами та їх посадовими особами, зокрема, в ході кримінального провадження, кадровою комісією не надавалась, а лише була взята до уваги виключно в рамках дисциплінарного провадження, як доказ протиправної поведінки, яка підпадає під поняття дисциплінарного проступку.

68. За результатами службового розслідування доведено факт грубого порушення прокурором вимог статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 16, 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, Присяги прокурора, Правил прокурорської етики. З цього приводу мали місце численні негативні публікації в засобах масової інформації, що підривають авторитет самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому, оскільки прокурори при здійсненні своїх повноважень представляють державу.

69. Зазначені порушення сталися внаслідок грубого нехтування прокурором ОСОБА_2. основними принципами професійної етики та поведінки працівників прокуратури, неналежного виконання службових обов`язків.

70. При прийнятті рішення в дисциплінарному провадженні щодо виду дисциплінарного стягнення комісією було враховано характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь вини.

71. Надаючи оцінку оспорюваному рішенню кадрової комісії слід зауважити, що визначальним для вирішення цього спору є встановлення обставин щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку. Відповідно до сталої практики Великої Палати Верховного Суду у справах щодо оскарження рішень КДКП про накладення дисциплінарного стягнення, для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, КДКП має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс.

72. Оцінюючи дії позивача та наслідки, покладені в основу висновку кадрової комісії, про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, колегія суддів вважає, що вони не відповідають наведеним вище вимогам до етики прокурора.

73. У дисциплінарному провадженні кадрова комісія з`ясовувала питання щодо наявності або відсутності у діях прокурора ознак дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики та поведінки, а не доведеності вини цієї особи у вчиненні кримінального правопорушення, адже це перебуває поза межами компетенції відповідача.

74. З огляду на викладене Верховний Суд вважає правильним і обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що кадрова комісія належним чином з`ясувала обставини, які мали значення для прийняття рішення, навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку. Оскаржуване рішення Комісії є вмотивованим, містить конкретну визначену законом підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

75. Також не заслуговують на увагу й доводи касаційної скарги представника позивача про порушення прав позивача, що виразилось у неналежному його повідомленні про розгляд дисциплінарної скарги та порядку проведення засідання кадрової комісії за участі особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності.

76. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 03 березня 2020 року Офіс Генерального прокурора на робочу адресу позивача направив лист з повідомленням про дату, час та місце проведення засідання кадрової комісії з розгляду дисциплінарного провадження відносно нього. Крім того, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 03 березня 2020 року було оприлюднено повідомлення про дату, час та місце проведення засідання комісії, що відповідає вимогам пункту 7 Розділу ІІІ Порядку - прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце проведення засідання кадрової комісії з моменту оприлюднення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

77. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначав, що обов`язок комісії «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь у цьому засіданні. Крім того, суд звертав увагу на те, що позивач, будучи обізнаним про те, що на розгляді комісії перебуває дисциплінарне провадження щодо нього, протягом усього часу дисциплінарного провадження не цікавився станом його перебігу, не повідомив про намір узяти участь у її засіданні особисто або через представника, не надіслав будь-яких пояснень та доказів на спростування аргументів, викладених у дисциплінарній скарзі. У обґрунтування касаційної скарги представник позивача не посилався на необізнаність позивача про дисциплінарне провадження відносно нього, а також про неможливість з`явитися на засідання комісії у зв`язку з тим, що не було відомо дату, час та місце його проведення. З огляду на те, що результат розгляду дисциплінарного провадження стосувався подальшої служби позивача в органах прокуратури та його службової характеристики, відповідно він мав цікавитися її ходом перебігу.

78. Отже, висновок суду апеляційної інстанції про те, що кадрова комісія не допустила порушення процедури при прийнятті оскаржуваного рішення, які б істотно обмежили чи порушили право позивача на захист та слугували передумовою для скасування такого рішення, є обґрунтованим.

79. Також у обґрунтування позовних вимог та касаційної скарги представник позивача посилався на статтю 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

80. Однак установлені комісією за результатами дисциплінарного провадження факти та обставини, пов`язані з поведінкою прокурора під час подій, що стали предметом досудового розслідування, мають значення тільки для прийняття рішень комісією в межах її компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. Комісія лише перевірила відповідність поведінки позивача вимогам Закону України «Про прокуратуру» та Кодексу професійної етики.

81. З огляду на викладене доводи скаржника про те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності особи не може передувати доведеності її винуватості вироком суду, який набрав законної сили, або іншому остаточному рішенню суду, яке ґрунтується на досліджених у належному процесуальному порядку доказах, є помилковими.

82. Відповідно до пункту 26 Розділу ІІІ Порядку копія рішення кадрової комісії вручається прокурору, стосовно якого воно прийнято, або протягом семи робочих днів надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівнику органу прокуратури, у якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

83. Пунктом 8 частини першої статті 11 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що керівник обласної прокуратури у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора.

84. Супровідним листом від 16 березня 2020 року прокурору Одеської області та позивачу (на адресу за місцем роботи) було надіслано рішення комісії у дисциплінарному провадженні. На підставі такого рішення кадрової комісії прокурором Одеської області було прийнято оскаржуваний наказ про звільнення позивача після закінчення відпустки та закриття листка непрацездатності.

85. У обґрунтування касаційної скарги скаржник посилався на неврахування судами правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №815/1956/16. Проте з цього приводу слід зазначити про неподібність спірних правовідносин у цих справах, з огляду на те, що у справі №815/1956/16 позивача було звільнено з займаної посади та органів прокуратури у порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності до закінчення службового розслідування за фактом одержання неправомірної вигоди та затвердження висновку про результати службового розслідування. Передумовою звільнення прокурора за порушення присяги та скоєння проступку, який порочить його як працівника прокуратури, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

86. У справі №640/8349/20 службове розслідування було проведено, відомості щодо протиправних позаслужбових стосунків позивача, грубого порушення ним правил етичної поведінки підтвердилися, було подано дисциплінарну скаргу, за результатами розгляду якої прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

87. Також і у справі №9901/507/18 Верховний Суд, переглядаючи рішення Вищої ради правосуддя про визнання наявності у діях прокурора ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» та закриття дисциплінарного провадження у цій частині зв`язку зі спливом строку накладення дисциплінарного стягнення, зазначав про те, що таке рішення ґрунтується на справжніх, реальних обставинах події, спричиненої конкретними діями прокурора; така подія була проаналізована і з посиланням на закон отримала мотивовану правову оцінку як дисциплінарне правопорушення.

88. Таким чином, можна зробити висновок про те, що доводи касаційної скарги, які були підставою відкриття касаційного провадження, не знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду та не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій по суті справи.

89. Також судом апеляційної інстанції було враховано доводи позивача щодо безпідставності розгляду судом першої інстанції цієї справи в порядку спрощеного провадження та з цього приводу зроблено висновок про відсутність порушень норм процесуального права в частині віднесення справи до категорії справ з незначною складністю та відсутність достатніх підстав вважати, що розгляд цієї справи мав відбуватися виключно за правилами загального позовного провадження. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого висновку суду апеляційної інстанції.

90. Таким чином, Верховний Суд не встановив порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують.

91. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

92. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 356 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Маленка Олександра Васильовича , подану в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду