Справа № 160/14732/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості, -
23.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.05.2021 року в сумі 155167,75грн.;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2019 року по 30.04.2022 року в сумі 119070,69 грн.
Цією ж ухвалою суду було витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 направлена сторонам, відповідачу скерована засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд та доставлена електронного кабінету 28.09.2022 (довідка про доставку електронного листа від 28.09.2022). Крім того, копію ухвали суду від 28.09.2022 разом із копією позовної заяви з додатками вручено відповідачу у паперовому вигляді 03.10.2022, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання.
19.10.2022 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання відзиву відповідачу.
За приписами частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 від 31.07.2012, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
09.08.2019 позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив визнати протиправними з 01.01.2018 року дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення раніше ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» пенсії з 89% до 70 % відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату заборгованості ОСОБА_1 по пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 89% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року до часу припинення відповідного права або зміни законодавства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 у справі №160/7700/19 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними з 01.01.2018 року дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» пенсії з 89% до 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату заборгованості ОСОБА_1 по пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 89% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року, з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 у справі №160/7700/19 набрало законної сили 16.10.2019.

11.02.2021 позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2018 року без обмеження максимальним розміром, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення з урахуванням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 3660,00 грн.; оклад за військовим званням 1270,00 грн.; надбавка за вислугу років 50% - 2465,00 грн.; надбавка за класну кваліфікацію 5% - 183,00грн.; надбавка за таємність 15% - 549,00грн.; надбавка за особливості проходження в/служби 87,75% - 6489,11 грн.; премія 77% - 2818,20 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №160/2074/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФД97808 від 21.09.2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФД97808 від 21.09.2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №160/2074/21 набрало законної сили 20.04.2021.

08.10.2021 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФД97808 від 21.09.2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії та основного розміру пенсії у розмірі 89 % відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №160/18525/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 року, відповідно до нової довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФД97808 від 21.09.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року відповідно до наданої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФД97808 від 21.09.2020 року у розмірі 89% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №160/18525/21 набрало законної сили 13.01.2022.

03.08.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із електронний зверненням з питанням пенсійного забезпечення.

Листом від 19.08.2022 №25140-19570/Ч-01/8-0400/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області повідомлено позивачу, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня вересн2019 року у справі №169/7700/19 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 01.01.2018 по 15.10.2019 в сумі 18424,27 грн. На виконання Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі №160/2074/21 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 155167,75 грн. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №160/18525/21 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі 119070,69 грн. 28 серпня 2018 року набула чинності постанова КМУ від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду». На виконання пункту 3 Порядку постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1 було затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови № 649. Суми доплат за рішеннями суду обліковуються у Реєстрі. Виплату доплати пенсії, обчисленої на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі №160/7700/19, від 18 березня 2021 року у справі №160/2074/21 та від 13 грудня 2021 року у справі №160/18525/21 буде проведено після виділення бюджетних асигнувань в порядку черговості надходжень рішень суду до органу Пенсійного фонду.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати нарахованої на виконання рішень суду пенсії за період з 01.01.2018 по 15.10.2019 в сумі 18424,27 грн., за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 155167,75 грн. та за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі 119070,69 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №5-рп/2013 у Рішенні від 26.06.2013, у п.2.1 звернув увагу, Суд неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.03.2006 №3477-ІV суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі Горнсбі проти Греції зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі Піалопулос та інші проти Греції, пункт 68).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Шмалько проти України від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

З огляду на викладене, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі №160/7700/19 (набрання законної сиои 16.10.2019), від 18 березня 2021 року у справі №160/2074/21 (набрання законної сили 20.04.2021) та від 13 грудня 2021 року у справі №160/18525/21 (набрання законної сили 13.01.2022) є обов`язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 2 статті 370 КАС України).

Частинами 2, 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу викладених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2019 року у справі №169/7700/19 проведено перерахунок пенсії позивачу та нараховано доплату за період з 01.01.2018 по 15.10.2019 в сумі 18424,27 грн.; на виконання Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у спразі №160/2074/21 проведено перерахунок пенсії позивачу та нараховано доплату за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 155167,75 грн.; на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №160/18525/21 проведено перерахунок пенсії позивачу та нараховано доплату за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі 119070,69 грн.

Суми нарахованої доплати пенсії за періоди з 01.01.2018 по 15.10.2019 в сумі 18424,27 грн., з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 155167,75 грн. та з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі 119070,69 грн. не виплачені.

Відповідачем не заперечено, що заборгованість перед позивачем обліковується з 2019 року у сумі 18424,27грн. за рішенням суду від 13 вересня 2019 року у справі №160/7700/19, з 2021 року у сумі 155167,75 грн. за рішенням суду від 18 березня 2021 року у спразі №160/2074/21 та з 2022 року у сумі 119070,69грн. за рішенням суду від 13 грудня 2021 року у справі №160/18525/21, проте не виплачена через відсутність коштів.

При цьому, відповідачем у листі 19.08.2022 №25140-19570/Ч-01/8-0400/22 зазначено, що нарахована виплата на виконання рішень суду буде проведена після виділення бюджетних асигнувань в порядку черговості надходження рішень суду до органу Пенсійного фонду України.

З матеріалів справи встановлено, що фактичною підставою для звернення до суду із цим позовом слугувала незгода позивача із бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не вчинення заходів в частині виплати нарахованої пенсії за період з 01.01.2018 року по 15.10.2019 року в сумі 18424,27 грн. на виконання рішення суду від 13 вересня 2019 року у справі №160/7700/19, за період з 01.04.2019 року по 31.05.2021 року в сумі 155167,75 грн. на виконання рішення суду від 18 березня 2021 року у спразі №160/2074/21 та за період з 01.04.2019 року по 30.04.2022 року в сумі 119070,69 грн. на виконання рішення суду від 13 грудня 2021 року у справі №160/18525/21.

З огляду на вказані обставини вбачається, що фактично ОСОБА_1 звернувся до суду з приводу невиконання судових рішень, які набрали законної сили, у справі №160/7700/19, у справі №160/2074/21 та у справі №160/18525/21, на виконання яких боржник провів перерахунок пенсії, проте не виплатив його.

Водночас, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Крім цього, відповідно до вимог частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Такі спеціальні правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Тому вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом розгляду не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 у справі №640/13599/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За встановлених обставин суд вважає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання нового позову про визнання про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати нарахованих доплат до пенсії та стягнення такої заборгованості, яка виникла через неналежне виконання вказаних судових рішень, які набрали законної сили, та є обов`язковими до виконання.

Однак, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

У спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий позов.

Невиконання ж судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом розгляду не підлягають.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову та вважає необхідним у його задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 28.11.2022.

Суддя М.М. Бухтіярова