Справа № 240/17881/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 28.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Дата набрання законної сили: 03.05.2023
Результат оскарження 03.05.2023 Сьомий апеляційний адміністративний суд: залишено судове рішення без змін
ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/17881/21

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 №2;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 13.04.2021 №2.

У позовній заяві позивач зазначив, що недотримання контролюючим органом вимог чинного законодавства щодо призначення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань, що стали предметом оскарження, призводить до звуження прав позивача як платника податків, та, як наслідок, свідчить про протиправність прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень. Вважає, що оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Зазначає, що відсутність та недостатність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати у постачальника на праві оренди та лізингу.

Ухвалою суду від 06.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 заяву Головного управління ДПС у Житомирській області про розгляд справи в загальному позовному провадженні задоволено та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що на дату завершення перевірки інформацію та підтверджуючі документи щодо декларування за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, ТОВ "Цефей-Еко" не надало ні для перевірки, ні на запит від 10.02.2021 №1521/6/06-30-07-02, про що складено акт про ненадання документів до перевірки від 19.02.2021 № 76/06-30-07-02/42414840.

Ухвалою від 01.02.2022 суд, застосовуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, продовжив розгляд справи. Призначено наступне судове засідання у справі № 240/17881/21 з викликом сторін.

Протокольною ухвалою судом закрито підготовче провадження у даній справі та протокольною ухвалою від 14.09.2022 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 10.02.2021 № 150-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Цефей Еко" наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Цефей-Еко" з 15.02.2021 тривалістю 5 робочих днів.

Так, 10.02.2021 ГУ ДПС у Житомирській області на податкову адресу платника засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення, а також на електронну адресу (e-mail): направлено копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Цефей-Еко", повідомлення від 10.02.2021 № 10 на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Цефей-Еко" та запит від 10.02.2021 №1521/6/06-30-07-01 про надання інформації та підтверджуючих документів щодо декларування за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

У результаті відстеження поштового відправлення по трек-коду № 045 на офіційному сайті Укрпошти встановлено, що 15.02.2021 уповноваженою особою "Колесник" отримано копії зазначених документів.

У той же час, платник податків стверджує, що ним не було отримано вказаного поштового відправлення та не було відомо про початок проведення перевірки. Особа на прізвище "Колесник", як про це зазначає позивач у своїх письмових поясненнях та надає про це відповідні докази, не перебуває у будь-яких відносинах з ТОВ "Цефей-Еко", а тому у суду немає підстав для висновку про належне повідомлення позивача з приводу проведення позапланової невиїзної перевірки, з урахуванням чого надаватиметься правова оцінка обставинам подання додаткових документів позивачем до суду.

Отже, ГУ ДПС у Житомирській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Цефей-Еко" з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено акт від 25.02.2021 №2333/06-30-07-02/42414840.

Проведеною перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, яке виникло з 01.06.2019 року, встановлено порушення пп. 16.1.2, пп. 16.1.12, пп. 16.1.15, п. 16.1, ст. 16, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.4, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 187.1 ст. 187, п. 188 ст. 188, п. 192.1, ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, пп. "г" п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, частини першої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, п. 5 розділу III, пп. 1 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №159/28289, що призвело до:

- завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) на суму 396382,00 грн.;

- нереєстрації за операціями відсутності документального підтвердження використання ТМЦ в господарській діяльності податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 104351,00 грн., в тому числі за жовтень 2019 року на суму ПДВ 104351,00 грн.;

- ненадання документів до перевірки, що зафіксовано в акті про ненадання оригіналів документів до перевірки від 19.02.2021 №76/06-30-07-02/42414840.

На підставі акту перевірки відповідачем 13.04.2021 були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 2, яким до позивача застосовано штраф у сумі 3400,00 грн. та попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні на загальну суму ПДВ 104351,00 грн. за жовтень 2019 року;

- № 2, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за грудень 2020 року на 396382,00 грн.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ "Цефей-Еко" звернулось до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховується, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України - далі ПК України).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Вичерпний перелік обставин, за наявності яких у контролюючого органу виникає право на здійснення документальної позапланової перевірки, закріплено у статті 78 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що контролюючий орган має право приступити до проведення тільки такої перевірки та щодо того її предмета, які передбачені Податковим кодексом України.

Натомість, контролюючий орган у своєму наказі від 10.02.2021 року зазначив про проведення перевірки з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Наслідком проведення невиїзної перевірки фактично стали висновки про формування ТОВ "Цефей-Еко" показників податкової звітності за період з 01.06.2019 року по 31.12.2020 року на підставі даних, не підтверджених первинними документами, тобто відповідачем не визнаються усі господарські операції позивача, починаючи з червня 2019 року по грудень 2020 року.

На думку відповідача, передбачена пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка у зв`язку з поданням платником податку декларації, в якій заявлено від`ємне значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, надає контролюючому органу повноваження здійснювати позапланову невиїзну перевірку без обмеження її темпорального періоду шляхом перевірки від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

З цього приводу суд зазначає, що наведена правова норма такої диспозиції не містить і перевірка від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, є виключно тлумаченням контролюючого органу, не передбаченим Податковим кодексом України.

Законодавець у пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України імперативно сформулював предмет документальної позапланової перевірки - виключно щодо законності декларування (внесення відомостей до декларації) заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

У межах спірних правовідносин слід звернути увагу на той факт, що приймаючи рішення про проведення документальної позапланової перевірки, контролюючий орган наділений повноваженнями перевірити виключно законність декларування від`ємного значення податку за конкретний період, а не здійснювати повний аналіз господарських операцій підприємства на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської діяльності платника податку може бути проведена лише за результатом здійснення планової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України та якими платнику надається право підготуватися до її проведення шляхом можливості бути обізнаним з включенням такої перевірки до відповідного плану-графіку.

Предметом перевірки у даному ж випадку може бути виключно стадія, пов`язана з процесом формування та декларування від`ємного значення податку за грудень 2020 року, а не реальність та товарність здійснення усіх господарських операцій, які мали місце між позивачем та його контрагентами, починаючи з моменту виникнення від`ємного значення з ПДВ, у даному випадку, червня 2019 року. Так, у період з червня 2019 року по грудень 2020 року позивач задекларував більше п`ятиста господарських операцій з понад сімдесятьма контрагентами. Суд не може перебирати на себе функцію податкового органу та надавати первинну правову та фактичну оцінку усім документам у підтвердження цих господарських операцій, які не надавались контролюючому органу у зв`язку з неналежним повідомленням платника податку про проведення невиїзної позапланової перевірки. Протилежне порушувало би конституційний принцип діяльності державних органів, закріплений у ч. 2 ст. 19 Конституції України. Здійснення податкового контролю є повноваженнями фіскальних органів, а не суду. До первинного здійснення такого контролю у передбаченому чинним законодавством порядку контролюючим органом суд позбавлений можливості надавати власну оцінку відповідним обставинам.

Оскільки така оцінка надається лише в контексті дотримання або порушення учасниками справи тільки законодавчо визначених процедур, суд зазначає, що процес декларування здійснюється відповідно до чітко регламентованого порядку задля уникнення фактів порушення податкової дисципліни.

Так, відповідно до п. 201.1 ст. 200 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У свою чергу, згідно з приписами п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних лише на суму податку (УНакл), обчислену за відповідною формулою.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України також встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пп. "в" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України).

Отже, тільки питання дотримання наведеного алгоритму дій платника податку можуть бути предметом перевірки, передбаченої пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, а не уся господарська діяльність підприємства за періоди, податкові результати яких призвели до формування від`ємного значення податку на додану вартість перевіряємого періоду.

Таким, що порушує баланс публічних та приватних інтересів, є зазначення контролюючим органом того, що перевірці підлягало від`ємне значення, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. Таке формулювання є недостатнім для ідентифікації періоду, що підлягатиме перевірці, та створення у платника податків відчуття правової визначеності при здійсненні податковим органом контролю відносно нього. Наведені обставини унеможливлюють та суттєво ускладнюють розуміння платником податків чіткої темпоральної межі контролюючого заходу.

З урахуванням цього висновку, судом надається правова оцінка тим обставинам та доводам сторін, які обумовлені визначеним законодавцем предметом позапланової перевірки, передбаченої пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України - виключно щодо законності декларування (внесення відомостей до декларації) від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, за грудень 2020 року.

З цього приводу судом встановлено, що згідно податкової декларації з ПДВ за листопад 2020 року залишок від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, складав 1126218,00 грн. Позивач скористався зазначеним залишком від`ємного значення ПДВ у рахунок погашення податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2020 року, сума яких склала 10814913,00 грн. Від`ємне значення з ПДВ, сформоване у грудні 2020 року, становить 396382,00 грн., що відображено у довідці про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового періоду наступного звітного (податкового) періоду (Д2) за звітний податковий період 2020.

Що стосується задекларованих податкових зобов`язань у грудні 2020 року, то таке декларування пов`язано з фактом здійснення господарських взаємовідносин позивачем з ТОВ "Кантарелл Україна", ТОВ "Хелсі Традішн", ТОВ "Заможне-Агро", ТОВ "Біо-Фармінг", а також коригуванням податкових зобов`язань. Контролюючий орган дійшов висновку, що ТОВ "Цефей-Еко" не підтверджено задекларовані показники податкового зобов`язання внаслідок ненадання для перевірки документів, які містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення у визначених обсягах, а також відображення їх руху в регістрах бухгалтерського обліку, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Натомість, позивачем усі необхідні первинні документи щодо підтвердження показників задекларованих податкових зобов`язань та їх коригування за грудень 2020 року були надані до суду та їх копії містяться у матеріалах справи.

Досліджуючи зазначені документи, судом встановлено, що відповідачем не висловлено заперечень стосовно конкретних порушень податкового законодавства підприємством за цей період та не вказано конкретних господарських операцій, які б не визнавались контролюючим органом. Суд не може надавати правову оцінку абстрактним запереченням відповідача щодо невизнання усіх без винятку господарських операцій позивача з його контрагентами.

Що стосується надання позивачем первинних документів до суду, які не були подані податковому органу під час перевірки, слід зазначити, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки.

Не дає підстави для такого висновку і пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Наведена норма Кодексу лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Тим більше, що у суду немає доказів про належне повідомлення позивача стосовно її проведення.

Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Обов`язок суду оцінити відповідні докази за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України є однією з гарантій установлення об`єктивної істини у справі та прийняття правильного рішення у відповідності з вимогами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Податковий орган у процесі розгляду справи не спростував достовірності відомостей первинних документів, поданих платником податків на підтвердження задекларованих показників податкових зобов`язань.

Отже, суд дійшов висновку, що показники податкових зобов`язань грудня 2020 року підтверджені позивачем первинними документами.

Що стосується податкового кредиту грудня 2020 року, то контролюючим органом зроблено аналогічний висновок про ненадання платником податку для перевірки за період з 01.06.2019 по 31.12.2020 будь-яких документів, на підставі яких сформовано показники, задекларовані у звітності з податку на додану вартість. При цьому встановлено, що в охоплених перевіркою звітних періодах ТОВ "Цефей-Еко" задекларовано в податковому кредиті суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, оформлених із ризиковими контрагентами. Відповідно до інформації, наведеної в акті перевірки, у грудні 2020 року це мало місце стосовно ТОВ "Комерційна фірма "Фабрика органічних добрив" за наслідками придбання добрива органічного "Біочар-Фод" на загальну суму 41000000,00 грн., у тому числі ПДВ - 68333333,33 грн., а також стосовно ТОВ "Буревій Агрікалчірал Енд Трейдінг" за наслідками придбання послуг з автоперевезень на загальну суму 4959800,04 грн., у тому числі ПДВ - 826633,34 грн.

Податковий кредит грудня 2020 року сформований позивачем також за наслідками господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "Завод Біодобрив "Тривко", ТОВ "Лібор Трейд", ТОВ "Інвенрайс", ТОВ "Сол Агротрейд", ТОВ "Автосаміт на Столичному", ТОВ "Органік Стандарт", ТОВ "Київстар", ТОВ "Євростандарт", ТОВ "Три ДМ", ТОВ "Тополя", ТОВ "Мідас Трейд", а також за рахунок коригування податкового кредиту. У підтвердження господарських операцій з цими контрагентами позивачем надані до матеріалів справи копії відповідних первинних документів. Відповідачем не висловлено будь-яких зауважень як щодо обставин здійснення цих операції, так і щодо наданих позивачем документів, а тому суд приймає надані позивачем докази як такі, що підтверджують формування показників податкового кредиту з цими суб`єктами господарювання, позаяк не наділений повноваженнями, як вже було зазначено, надавати їм власну оцінку, до проведення такої контролюючим органом.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Цефей-Еко" здійснює сільськогосподарську діяльність, що передбачає подання до органів Держстату Звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (форма 29сг), Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року (форма 4 сг), Звіту про реалізацію продукції сільського господарства за 2020 рік (форма 21-заг), Звіту про витрати на виробництво продукції (робіт, послуг) сільського господарства за 2020 рік (форма 2-ферм). Ці документи долучені до матеріалів справи.

Підприємство використовує у своїй діяльності як на підставі праві власності, так і на праві оренди та суборенди земельні ділянки, зерносклад, зерносховище, пилораму, зерносушку, зерносушилку, трактори, паливний склад, очисник вороху універсальний ОВУ 25, водонапірну башню, піднавіс для сіна, кормокухню, на підтвердження чого підприємством подавались повідомлення № 20-ОПП.

Щодо твердження відповідача про те, що в актах здачі прийняття робіт не конкретизовано елементи виконаних робіт та наданих послуг, то суд не може визнати їх доречними, оскільки відсутність будь-якої конкретизації таких фактів свідчить, що відповідачем не було проведено повноцінного аналізу наданих позивачем первинних документів.

Оскільки відповідач жодних конкретних заперечень, окрім ненадання йому цих документів під час проведення перевірки, фактично не висловив, суд дійшов висновку про підтвердження позивачем податкового кредиту у цій частині належними доказами.

У свою чергу, факти описаних в акті перевірки конкретних порушень підлягають правовій оцінці стосовно того періоду, який був предметом проведеної перевірки.

Так, під час опрацювання ризикових контрагентів встановлено, зокрема, що ТОВ "Комерційна фірма "Фабрика органічних добрив", знаходиться за адресою: 8070, Київська область, Макарівський район, с. Новосілки, вул. Широка, буд. 37/5; стан "0" - платник податків за основним місцем обліку; основний вид діяльності - 20.15 виробництво добрив і азотних сполук; засновник, директор та головний бухгалтер в одній особі - Коваль Юрій Олександрович , є одночасно засновником, директором, головним бухгалтером 3-х підприємств; статутний фонд - 100000,00 грн.; середньоспискова чисельність за грудень 2020 року складає 15 осіб згідно звіту "Нарахування єдиного внеску" від 17.01.2021 № ; за даними форми 20 ОПП декларується інформація щодо 34-х об`єктів, які розташовані за адресою: Україна, Київська область, Макарівський район, с. Новосілки, вулиця Широка, буд. 37/5; декларація з податку на прибуток за 2020 рік не подавалась (термін подачі річної звітності не настав); фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2020 рік не подавався (термін подачі річної звітності не настав); остання звітність по ПДВ подана за грудень 2020 року, в якій підприємство декларує рядок 18 "Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету" в сумі 16318 грн. Підприємство здійснило покупку товарів (риба, м`ясо, кава, цукор, сіль та інше) на загальну суму 1116 млн.грн. з ПДВ. За період з 01.01.2020 по 31.12.2020 здійснило продаж на загальну суму 1023 млн. грн. з ПДВ товарів (добриво органічне) контрагентам - покупцям, у тому числі, ТОВ "Цефей- Еко" на суму 86 млн. грн. з ПДВ.

На підставі аналізу інформаційних баз даних ДПС України в ході перевірки встановлено підміну номенклатури товару ТОВ "Комерційна фірма "Фабрика органічних добрив", а саме: невідповідність придбаних та реалізованих товарів згідно зареєстрованих податкових накладних по ланцюгу постачання, неможливість здійснення господарської операції постачання визначених органічних добрив у зв`язку із відсутністю декларування придбання органічних добрив, сировини для їх виробництва, що в сукупності та з врахуванням незначної чисельності працівників, відсутності необхідного для виробництва ідентифікованого товару обладнання, задекларованих обсягів постачання ідентифікованого товару на користь інших суб`єктів господарювання свідчить про неможливість постачання ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив" визначеного товару.

Перевіряючи наведені аргументи контролюючого органу, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив" 28.10.2020 було укладено договір поставки добрив № 28/10/20, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у встановлені цим договором строки добрива у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити його вартість за цінами та на умовах, визначених цим договором.

На виконання умов цього договору, зокрема, у грудні 2020 року позивачу були поставлені добрива органічні на загальну суму 41000000,00 грн., у том числі ПДВ - 6833333,33 грн. на підтвердження факту поставки позивачем надано видаткові накладні, а також товарно-транспортні накладні, копії яких долучені до матеріалів справи. Складені за наслідками цих операцій податкові накладні були зареєстровані в ЄРПН.

Відповідач зазначає про нереальний характер цих операцій, зважаючи на те, що протягом 2020 року підприємством оформлено реалізацію добрив підприємствам з різних регіонів України на загальну суму 984088173,05 грн., в т.ч. ПДВ - 164014695,53 грн. у кількості понад 17 тис. тонн за ціною від 40 до 55 грн./кг з ПДВ.

Цим товариством не придбавались товари або сировина, з яких можливо було би виробити задекларовані обсяги добрив. У Державному реєстрі пестицидів і агрохімікатів добрива виробництва ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив" не зареєстровані, не включені до Планів проведення державних випробувань пестицидів і агрохімікатів на 2019 та 2020 роки. Про відсутність факту поставки таких добрив також свідчить і відсутність витрат цього Товариства на транспортно-експедиційні послуги, оскільки такі витрати були задекларовані лише у січні та лютому 2020 року на суму 14500,00 грн., хоча протягом 2020 року задекларовано поставку добрив на суму понад 1 млрд. гривень у кількості більше 17 тис. тонн.

На підставі викладених фактів відповідач дійшов висновку про створення цього суб`єкта господарювання з метою прикриття незаконної діяльності, спрямованої на безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Перевіряючи наведені аргументи позивача, судом враховується, що згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Вимоги, яким повинні відповідати первинні документи, визначені частиною другою зазначеної статті.

Так, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У силу наведених правових норм обов`язковою умовою виникнення у платника права на формування податкового кредиту є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), їх зв`язок з господарською діяльністю підприємства, а також оформлення операцій обліковими та іншими документами, передбаченими правовими нормами для цього виду операцій. Відомості в документах щодо господарської операції мають відповідати правовим вимогам та містити достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов`язує реалізацію права платника податку на формування податкової вигоди.

Таке правове регулювання встановлено пунктом 198.1 статті 198 ПК України, яким передбачено, що право платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За правилами пункту 198.3 цієї статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 193.6 статті 193 ПК України).

Отже, право платника ПДВ на формування податкового кредиту знаходиться у прямій залежності від підтвердження реальних витрат на придбання товарів (робіт, послуг) розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, а також з фактом використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності. Надання таких документів є обов`язком платника податків, що визначений пунктом 85.2 статті 85 ПК України.

Встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними обліковими та звітними документами, передбаченими правовими нормами, законодавець презумує, що ці документи відображають реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування, зокрема, якщо йдеться про податковий облік з ПДВ, щодо операцій з постачання товарів (послуг) як об`єкту оподаткування та операцій з придбання товарів (послуг) як підстави для формування податкового кредиту.

Для цілей оподаткування ПДВ операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), як один із принципів бухгалтерського обліку, закріплений в статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пронизує і податковий облік, який відповідно до частини другої статті 3 цього Закону ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Обов`язковою умовою для визнання документів доказом у адміністративній справі відповідно до вимог статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України є їх достовірність. Предмет доказування у справах, пов`язаних із формуванням платником ПДВ податкового кредиту та витрат, становлять обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення податкового кредиту та витрат. До таких обставин належать, зокрема, обставини щодо факту здійснення операції з постачання товару (послуги) у разі, якщо контролюючий орган виключив з податкового обліку відповідні суми з підстав нереальності (безтоварності) операції.

Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема, про наявність таких обставини, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Правила оцінки доказів в адміністративному судочинстві встановлені нормами статті 90 КАС України. Так, згідно з частиною першою цієї статті суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує їх відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини третя, четверта зазначеної статті).

Предметом доказування у цій адміністративній справі, відповідно до положень частини другої статті 73 КАС України, є обставини щодо придбання позивачем у грудні 2020 року добрив органічних "Біочар-Фод" у ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив" на загальну суму 41000000,00 грн., у том числі ПДВ - 6833333,33 грн.

Доводячи обставини щодо придбання цього товару у ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив", позивач надав суду первинні документи, які підтверджують документальне оформлення цих операцій.

У той же час, оцінюючи надані позивачем документи, суд не може визнати їх такими, що спростовують доводи контролюючого органу щодо оформлення зазначеними документами операцій, які фактично не відбулися, з метою отримання необґрунтованої податкової вимоги.

Так, судом був досліджений наданий позивачем протокол випробувань № 64 від 02.09.2019 року "Добриво "Біочар-Фод", за змістом якого це добриво є речовиною з масовою часткою вологи 10,28%, вуглецю 72% та зольністю 3,06%. Отже, основною діючою речовиною цього добрива є вуглець, який відповідно до загальновідомої інформації у природі існує у вигляді алмазу, графіту, деревного вугілля та сажі.

Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що придбане ТОВ "Цефей-Еко" у грудні 2020 року добриво на загальну суму 41000000,00 грн. є сажею.

У зв`язку з цим судом було направлено запит до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України з вимогою надати інформацію про те, чи проходило сертифікацію добриво "Біочар-Фод", виробник ТОВ "Комерційна фірма "Фабрика органічних добрив" (адреса: 08070, Київська область, Макарівський район, с. Новосілки, вул. Широка, 37/5, ) з наданням належним чином засвідченої копії сертифіката відповідності у випадку отримання зазначеною фірмою такого сертифіката.

На виконання вимог суду Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України листом від 29.07.2022 повідомило, що згідно з відомостями державного реєстру пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, препарат з торговою назвою "Біочар-Фод" в Україні не зареєстрований.

Стосовно віднесення речовини до категорії добрив повідомлено, що відповідно до Закону України "Про пестициди і агрохімікати" агрохімікати - це органічні, мінеральні і бактеріальні добрива, хімічні меліоранти, регулятори росту рослин та інші речовини, що застосовуються для підвищення родючості ґрунтів, урожайності сільськогосподарських культур і поліпшення якості рослинницької продукції.

У разі ввезення, виробництва, торгівлі, застосування та рекламування агрохімікатів для цілей, передбачених Законом, вони потребують державної реєстрації в Міндовкілля відповідно до Закону та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1996 № 295.

Таким чином, оскільки речовина під назвою "Біочар-Фод" не зареєстрована в Україні як органічне добриво, відомості, зазначені у первинних документах про придбання позивачем органічного добрива, не відповідають дійсності.

Заперечення позивача з приводу того, що державній реєстрації підлягають тільки препаративні форми пестицидів та агрохімікатів, а добриво "Біочар-Фод" не має препаративної форми, є абсурдними, оскільки будь-який препарат містить діючу речовину, що і робить його препаративним. Якщо товар з назвою "Біочар-Фод" не містить жодної діючої речовини, то викликає нерозуміння ціль господарської діяльності позивача, який витратив на такий товар лише у грудні 2020 року 41 млн. гривень.

Частина 1 статті 7 Закону України "Про пестициди і агрохімікати" передбачає, що державній реєстрації підлягають препаративні форми пестицидів і агрохімікатів. Позивач перекручує зміст цієї правової норми, який навпаки вказує на те, що агрохімікат має мати препаративну форму для його реєстрації. Не маючи такої форми, він не може вважатися агрохімікатом для його державної реєстрації.

Судом також враховується, що позивач не навів аргументованих доводів щодо економічної доцільності придбання у ТОВ "Комерційна фірма "Фабрика органічних добрив" цього товару на 41000000,00 грн., у якому діючою речовиною є вуглець. Позивачем не продемонстровано динаміки збільшення врожайності за 2020/2021 роки, обумовленої застосуванням сажі як "органічного добрива".

Суд також приймає до уваги кількісні та темпоральні характеристики придбання позивачем цього товару, які наведені у первинних документах, щодо яких ці документи були виписані. Ці характеристики вочевидь вимагали від постачальника використання певних матеріальних та трудових ресурсів, у той час коли таких задекларовано не було. Суд не вдається до наведення фізичних характеристик щільності та об`єму сажі, які містяться в енциклопедичних довідниках, але якби вони враховувались постачальником, то йому було би відомо про неможливість перевезення одним транспортним засобом 36630,09 кг цього товару, як це мало місце, наприклад, згідно товарно-транспортної накладної від 08.12.2020 № 1242.

Крім того, судом був направлений до ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив" запит з метою підтвердження обставин поставок товару у грудні 2020 року. Поштове повідомлення, направлене на адресу цього підприємства, повернулося до суду як невручень у зв`язку з відсутністю адресата за адресою: 08070, Київська область, Макарівський район, с. Новосілки, вул. Широка, буд. 37/5.

Дослідивши зміст наданих позивачем документів, суд констатує, що вони не містять та не вказують на жодні обставини, які могли би бути кваліфіковані судом як фактичні обставини вчинення подій, відображених у ній.

Зважаючи на це, розрахункові документи, які вказують на розрахунки позивача з ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив", не є такими, що спричиняють реальні зміни у майновому стані платника як ознаки господарської діяльності, оскільки усі інші докази свідчать на користь того, що така оплата не могла бути здійснена на виконання господарських операцій з придбання органічних добрив.

Що стосується факту реєстрації в ЄРПН податкових накладних, виписаних ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив", то судом постановлено окрему ухвалу з направленням її до правоохоронних органів для вирішення питання про ініціювання порушення кримінального провадження за цими фактами, зважаючи на наведені в акті перевірки аргументи відповідача про підміну номенклатури товарних позицій при придбанні та реалізації товару.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що перелічені докази з урахуванням обставин щодо діяльності ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив", встановлених як заходами податкового контролю, так і у ході судового розгляду справи, у своїй сукупності не спростовують заперечення контролюючого органу про безтоварність господарських операцій позивача з цим контрагентом.

У пункті 65 рішення Європейського суду з прав людини "Булвес АД" проти Болгарії" від 22.01.2009, заява №3991/03, зазначено, що загальні інтереси спільноти полягають у підтриманні фінансової стабільності системи оподаткування ПДВ разом із її сукупністю нормам щодо нарахування ПДВ до сплати, податкових пільг, податкового кредиту та відшкодування ПДВ. Основними елементами підтримання такої стабільності слід визнати повне і своєчасне виконання усіма платниками ПДВ своїх зобов`язань щодо декларування та сплати ПДВ та, в кінцевому результаті, запобігання будь-яких видів шахрайських зловживань у вказаній системі. Щодо цього Суд визнає, що необхідно покладати край спробам зловживання у сфері оподаткування і що з метою попередження таких зловживань може бути розумним передбачати у національному законодавстві вимоги особливої обачливості для платників ПДВ.

Враховуючи, що обставини, на які посилався відповідач, обґрунтовуючи правомірність рішення про виключення із податкового обліку суми податкового кредиту, сформованих позивачем за наслідками операцій із ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив", були доведені в судовому процесі, а позивач не надав доказів на їх спростування, як це вимагається частиною першою статті 77 КАС України, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 2 в частині його висновків про завищення від`ємного значення з податку на додану вартість на 122972,00 грн. Таке завищення стало наслідком декларування нереальних господарських операцій з ТОВ "КФ "Фабрика органічних добрив", що відображено у наданому відповідачем розрахунку суми від`ємного значення з ПДВ до цього податкового повідомлення-рішення у розрізі виявлених порушень, який здійснений з урахуванням питомої ваги цих операцій у грудні 2020 року. Відповідно, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, позивачем у грудні 2020 року також задекларовано придбання послуг з автоперевезення у ТОВ "Буревій Агрікалчірал Енд Трейдінг" на загальну суму 4959800,04 грн., у тому числі ПДВ - 826633,34 грн.

Заперечуючи стосовно можливості придбання позивачем у цього товариства послуг з автоперевезення, відповідачем встановлено відсутність ТОВ "Буревій Агрікалчірал Енд Трейдінг" за адресою реєстрації. Також встановлено відсутність будь-яких ідентифікуючих ознак, що можуть свідчити про наявність фактичного місцезнаходження провадження діяльності зазначеного підприємства за адресою реєстрації. Крім того, у деяких копіях товарно-транспортних накладних не у повному обсязі заповнені їх реквізити. Перевезення насіння гарбуза органічного здійснено автомобілем DAF, держ. номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , у обсязі, що не відповідає його вантажопідйомності. ТОВ "Буревій Агрікалчірал Енд Трейдінг" є фігурантом кримінального провадження № 0000094 від 27.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 272 КК України (СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області).

Відповідач дійшов висновку, що ці обставини можуть свідчити про "нереальний" характер операцій ТОВ "Буревій Агрікалчірал Енд Трейдінг" з продажу послуги з автоперевезень підприємству ТОВ "Цефей-Еко" та їх здійснення з метою формування штучного податкового кредиту для останнього.

Перевіряючи обґрунтованість таких висновків контролюючого органу, судом враховується, що наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила).

Згідно розділу 1 Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

При цьому документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема товарно-транспортна накладна та подорожній лист не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Надана перевізником послуга з перевезення має бути підтверджена актом щодо надання послуги з перевезення та відповідною товарно-транспортною накладною, а тому остання може підтверджувати тільки витрати щодо перевезення товарів сторонньою організацією.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ "Буревій Агрікалчірал Енд Трейдінг" укладено договір від 09.07.2020 № 9Ж0720 про надання автопослуг.

На підтвердження отримання послуг з автоперевезень позивачем суду надані акти здачі - прийняті робіт (надання послуг) № ОУ-0000110 від 01.12.2020, № ОУ-0000115 від 02.12.2020, № ОУ-0000116 від 04.12.2020, № ОУ-0000135 від 28.12.2020, № ОУ-0000136 від 29.12.2020, № ОУ-0000137 від 30.12.2020, № ОУ 0000138 від 31.12.2020.

Додатково до наданих документів надані товарно-транспортні накладні №№ 532149, 532150, 532151, 532152, 532153, 532154 від 01.12.2020, №532155, 532156, 532157, 532158 від 02.12.2020, №532159, 532160, 532161, 532162, 532163, 532164 від 03.12.2020, №№ 532165, 532167, 532168 від 04.12.2020.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Зазначені відповідачем у акті перевірки недоліки у оформленні деяких товарно-транспортних накладних не є такими, що не дозволяють ідентифікувати зміст та обсяги господарських операцій позивача з ТОВ "Буревій Агрікалчірал Енд Трейдінг", тим більше що їх результати були відображені в актах прийнятих робіт. А встановлення реальності факту придбання послуг з перевезення кількістю залишків на складі є недоречним, оскільки це не виключає висновку про залучення інших перевізників або власних засобів для накопичення таких залишків.

Визначаючись щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2, яким до позивача застосовано штраф у сумі 3400,00 грн. та попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні на загальну суму ПДВ 104351,00 грн. за жовтень 2019 року, суд ще раз наголошує на тому, що у межах позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість вважає неправомірним дослідження питання дотримання платником обов`язку зі складення податкових накладних у жовтні 2019 року. Перевірка цього питання порушує матеріально-правові засади діяльності державних органів у правовій державі, які передбачають для таких органів єдиний принцип "дозволено тільки те, що прямо передбачено законом". Оскільки податковий період жовтня 2019 року не підлягав перевірці, застосування до позивача штрафних санкцій за факт нескладення податкових накладних за цей місяць суд вважає незаконним. Однак, зважаючи на те, що застосування цього штрафу оформлено самостійним рішенням, яке тягне для позивача відповідні правові наслідки, суд надає йому правову оцінку в контексті виявленого порушення.

Так, перевіркою відображених показників у рядку 4.1 Декларацій "Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою" за період з 01.06.2019 по 31.12.2020 в загальній сумі 0 грн. встановлено їх заниження на 104351,00 грн. за жовтень 2019 року. Такий висновок пов`язаний з тим, що ТОВ "Цефей-Еко" у звітності по податку на додану вартість по рядку 11.1 Декларацій "Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи за основною ставкою" задекларовано суми ПДВ, які сплачені митним органами при ввезенні товарів на митну територію України, що підтверджується митними деклараціями. Проте, у зв`язку з ненаданням документів до перевірки, не підтверджується використання отриманих імпортованих товарів у господарській діяльності підприємства - зберігання, транспортування, навантаження/розвантаження, подальша реалізація покупцям тощо. Відповідач вважає, що ТОВ "Цефей-Еко" допущено порушення вимог п.п. "г" п. 198. 5 ст. 198, п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 ПК України внаслідок нескладання та нереєстрації за операціями, за якими відсутнє документальне підтвердження використання ТМЦ в господарській діяльності, податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 104351,00 грн. за жовтень 2019 року.

Перевіряючи обґрунтованість наведеного висновку контролюючого органу, судом встановлено, що у вересні 2019 року ТОВ "Цефей-Еко" ввезено на митну територію України 17304 (вага брутто) кг насіння пшениці м`якої озимої відповідно до контракту № 02092019 від 02.09.2019 з РВА РайффайзенВаре Австрія. Відповідач посилається на відсутність доказів, які б підтверджували використання цього товару у господарській діяльності позивача.

Натомість, позивачем до матеріалів справи надані докази, які підтверджують факти використання придбаного товару у власній господарській діяльності імпортованого товару.

Так, ТОВ "Цефей-Еко" до матеріалів справи долучено копію акта за листопад 2019 року №11 про витрати насіння і садивного матеріалу, з якого вбачається факт використання пшениці РВА Райффайзен на землях масиву Романівка, а також його комерційні пропозиції щодо реалізації товару, вирощеного з цього насіння.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Оскільки судом встановлено факт використання імпортованого насіння пшениці у власній господарській діяльності позивача, які не спростовані контролюючим органом, висновок відповідача про обов`язок ТОВ "Цефей-Еко" нарахувати податкові зобов`язання з підстав, передбачених пп. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України, не відповідає фактичним обставинам справи та є незаконним.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2, яким до позивача застосовано штраф у сумі 3400,00 грн. та попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні на загальну суму ПДВ 104351,00 грн. за жовтень 2019 року, підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжного доручення від 25.08.2021 № 9053 позивачем сплачено судовий збір у сумі 8215,73 грн., з огляду на що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 50% суми сплаченого судового збору, що становить 4107,87 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 КАС України,

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" (вул. Шосейна, 5а, с. Броники, Новоград-Волинський район, Житомирська область, 11772, ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Ю. Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 № 2, яким до позивача застосовано штраф у сумі 3400,00 грн. та попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні на загальну суму ПДВ 104351,00 грн. за жовтень 2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 13.04.2021 № 2 в частині зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" розміру від`ємного значення з податку на додану вартість за грудень 2020 року на 273410,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" судовий збір у сумі 4107,87 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...