Справа № 280/1209/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Справа № 280/1209/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Деревянко А.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 166; )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 12.11.2019 № про застосування фінансової санкції у розмірі 250 000,00 грн за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що за результатами проведеної контролюючим органом фактичної перевірки встановлено факт роздрібної торгівлі пальним через реєстратори розрахункових операцій (далі також РРО) без наявності відповідної ліцензії у період з 01.07.2019 по 04.07.2019, внаслідок чого до позивача застосовано штрафні санкції оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням. Позивач зазначає, що наказ на проведення фактичної перевірки відповідачем оформлено неналежним чином, оскільки зі змісту наказу не вбачається яка саме інформація отримана відповідачем, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу, тому сама перевірка була проведена незаконно та не має правових наслідків. Крім того, зазначає, що реалізоване пальне фактично було витрачено позивачем у власних цілях на потреби виробництва та обслуговування. Також зазначає, що відповідачем не було проведено контрольну розрахункову операцію. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.03.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 13.05.2020.

Відповідач позов не визнав, 06.05.2020 подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що згідно бази даних ДПС підсистеми «Чеки РРО» інформаційної системи «Податковий блок» про здійснення позивачем розрахункових операцій з продажу пального у період відсутності відповідної ліцензій. Отже, перевірку проведено за наявності інформації про порушення та виконуючи функції, визначені законом. Вказує, що в разі відсутності в фіскальній пам`яті РРО 01.07.2019 і 02.07.2019 операцій зі скасування помилкових сум, а також відсутності актів про помилкові суми і реквізити розрахункових документів, операції, проведені позивачем 01.07.2019 та 02.07.2019 через такий РРО є розрахунковими. Крім того, відповідно до рядка 12 Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік позивач задекларував всю суму річного доходу від провадження роздрібної торгівлі пальним. Тобто, позивач самостійно задекларував лише один вид діяльності роздрібна торгівля пальним, який він здійснював протягом 2019 року та підтвердив правомірність висновків акту фактичної перевірки щодо продажу пального в період відсутності у нього відповідної ліцензії. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13.05.2020 підготовче засідання відкладено на 28.05.2020.

Ухвалою суду від 28.05.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі, відкладено підготовче засідання на 30.06.2020.

Ухвалою суду від 30.06.2020 відкладено підготовче засідання на 05.08.2020.

Ухвалою суду від 05.08.2020 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 07.10.2020.

Ухвалою суду від 07.10.2020 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 07.10.2020 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 11.02.2021.

Ухвалою суду від 11.01.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 11.01.2021 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 25.02.2021.

Ухвалою суду від 25.02.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 25.02.2021 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 29.04.2021.

Ухвалою суду від 29.04.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 29.04.2021 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 22.06.2021.

Ухвалою суду від 22.06.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 22.06.2021 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 28.09.2021.

Ухвалою суду від 28.09.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 28.09.2021 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 11.11.2021.

Ухвалою суду від 11.11.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 11.11.2021 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 10.02.2022.

Ухвалою суду від 10.02.2022 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 10.02.2022 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 16.05.2022.

Ухвалою суду від 16.05.2022 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 16.05.2022 відкладено підготовче засідання на 30.05.2022.

Ухвалою суду від 30.05.2022 зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 22.08.2022.

Ухвалою суду від 22.08.2022 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 22.08.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 03.10.2022.

Ухвалою суду від 03.10.2022 відкладено розгляд справи на 24.10.2022.

Ухвалою суду від 24.10.2022 відкладено розгляд справи на 14.11.2022.

Про дату, час і місце судового розгляду 14.11.2022 учасники справи повідомлені належним чином.

З урахуванням приписів частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд визнав за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі матеріалів справи встановлено такі обставини.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 29.12.1998, на час виникнення спірних правовідносин перебував на податковому обліку у відповідача (а.с.24-25, 60).

Згідно з Податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2019 рік, ФОП ОСОБА_1 задекларував доходи від провадження господарської діяльності за КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним (а.с. 64-66).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України), на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 15.10.2019 №453 (а.с.43), направлень №130 та №131 від 15.10.2019 (а.с.44), фахівцями відповідача проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.07.2019 по день закінчення фактичної перевірки з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядку приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів; наявності супровідних документів (прибуткових, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні, за результатами якої складений акт від 23.10.2019 №0055/08/01/32/ НОМЕР_1 (далі Акт фактичної перевірки, а.с.12-15, 51-53).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на АГЗС за адресою: АДРЕСА_2 , отримано ліцензію на роздрібну торгівлю пальним №1900275 від 05.07.2019 терміном дії з 05.07.2019 до 05.07.2024. Згідно бази даних ДПС підсистеми «Чеки РРО» інформаційної системи «Податковий блок» встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на АГЗС за адресою: АДРЕСА_2 , через реєстратор розрахункових операцій моделі Т&Т POS 21, заводський номер ТА00000093 (фіскальний номер ) здійснював роздрібну торгівлю пальним в період з 01.07.2019 до 04.07.2019 (включно), чим порушено частину 20 статті 15 Закону № 481/95-ВР .

Згідно з висновками Акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги, крім іншого, частини 20 статті 15 Закону № 481/95-ВР, а саме: реалізація пального в період з 01.07.2019 до 04.07.2019 (включно) без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

На підставі висновків Акту фактичної перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2019, яким на підставі абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до позивача застосовано штрафні санкцій в розмірі 250 000,00 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 12.11.2019 №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК України).

За положеннями пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до п.81.1 статті 81 ПК України Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Суд зазначає, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Тобто, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Отже контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №320/8042/21, від 21 липня 2022 року у справі №320/1864/21, від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, від 5 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17, від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16 тощо.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21 липня 2022 року у справі №320/1864/21.

З наказу "Про проведення фактичної перевірки" від 15.10.2019 №453 судом встановлено, що контролюючий орган призначив фактичну перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального, що відповідає підставі, визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Отже, у спірному випадку є необґрунтованими посилання позивача на необхідність зазначення у наказі на проведення фактичної перевірки інформації, що стала підставою для його прийняття, оскільки така перевірка проведена не у зв`язку з наявністю інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а з інших підстав - у зв`язку з виконанням функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального.

За наведеного, суд відхиляє аргументи позивача щодо оформлення наказу на проведення фактичної перевірки неналежним чином.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам по суті виявлених порушень, суд зазначає, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним визначені Законом №481/95-ВР (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин мав назву Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни до Закону №481/95-ВР, зокрема, з 01.07.2019 запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

У статті 1 Закону № 481/95-ВР наведено визначення основних понять і термінів, які вживаються у Законі, зокрема:

- місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування$

- роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Відповідно до частини 20 статті 15 Закону № 481/95-ВР (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частиною 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. У разі здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Судом встановлено, що позивачем отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №1900275 від 05.07.2019 терміном дії з 05.07.2019 до 05.07.2024 за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_2 , автогаззаправка. (а.с.17)

Згідно додатку до ліцензії №1900275 від 05.07.2019 визначено відповідний РРО: модель Т&Т POS 21, заводський номер ТА00000093, фіскальний номер (а.с.18).

Контролюючим органом встановлено, що згідно бази даних ДПС підсистеми «Чеки РРО» інформаційної системи «Податковий блок» позивачем на АГЗС за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт.Кирилівка, вул.Нова, буд.37, через реєстратор розрахункових операцій моделі Т&Т POS 21, заводський номер ТА00000093 (фіскальний номер ) здійснено роздрібну торгівлю пальним в період з 01.0.7.2019 до 04.07.2019 (включно).

На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи надано відповідні фіскальні чеки (а.с.46-47).

Крім того, опис реалізованого пального із зазначенням даних всіх фіскальних чеків є додатком акту перевірки (а.с.50).

Суд відхиляє посилання позивача у позові на те, що реалізоване пальне було витрачено ним у власних цілях на потреби виробництва та обслуговування, оскільки на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів.

Крім того, суд враховує, що під час перевірки позивач надав письмові пояснення, у яких зазначав, що 30.06.2019 ним видано наказ №1 про тимчасове припинення відпуску газу на АГЗП до отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі. Працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ознайомившись з наказом, підписали його. Але, заклопотавшись, за інерцією 01.07.2019 та 02.07.2019 продавали паливо, без його відома (а.с.49).

Також суж відхиляє посилання позивача на не проведення контрольної розрахункової операції, оскільки відповідно до пункту 80.4 статті 80 ПК України контрольна розрахункова операція проводиться перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, тобто з інших підстав, ніж ті, з яких проведена фактична перевірка позивача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено виявлені під час фактичної перевірки порушення, відтак, застосування штрафних санкцій на підставі частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР є обґрунтованим та правомірним, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення 12.11.2019 №.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення, а заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є не обґрунтованими, та зумовлюють висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою в позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 166; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29.11.2022.

Суддя М.О. Семененко