Справа № 380/13590/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову (рішення від 25.03.2022 №90) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити призначення позивачу з 22.02.2022 пенсію згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до п.3 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак у відповідь отримав відмову від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яка мотивована тим, що позивач досягнув пенсійного віку, відтак не має права на призначення дострокової пенсії. Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 03.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; витребував у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області усі докази, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення та матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1) подало відзив на позовну заяву, у якому вказує, що право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058, позивач мав після досягнення 55 років та за наявності не менше 20 років страхового стажу, тобто після 21.09.2016. Однак позивач не звернувся вчасно з заявою про призначення пенсії та оскільки вік позивача становить 60 років, то права на призначення дострокової пенсії за віком як батька особи-інваліда з дитинства, який виховав її до шестирічного віку, немає.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач-2) проти задоволення позовних вимог заперечує, про що зазначає у відзиві на позовну заяву. Покликається на те, що оскільки позивач досягнув пенсійного віку (60 років), то права на призначення дострокової пенсії за віком як батькові особи з інвалідністю з дитинства, який виховав її до шестирічного віку, позивач не має. Крім того зауважує, що позивачем до заяви про призначення пенсії не додано жодного документу, що б підтверджував спільне проживання з особою з інвалідністю з дитинства, трудова знижка не містить записів щодо надання відпустки по догляду за дитиною.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач 22.02.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому дострокової пенсії, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 25.03.2022 прийняло рішення №90, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії.

Відмова мотивована тим, що позивач досягнув пенсійного віку (60 років), відтак права на призначення дострокової пенсії за віком як батькові особи з інвалідністю з дитинства, який виховав її до шестирічного віку, він не має.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років

Статтею 115 Закону №1058-IV врегульовано питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 , та його дружина, ОСОБА_2 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з висновком ЛКК від 17.04.2000 №51, ОСОБА_3 спостерігається в обласному психо-неврологічному диспансері з квітня 1998 року. Являється інвалідом з дитинства.

Згідно з записами трудової книжки позивача, копія якого долучена до матеріалів справи, його страховий стаж становить 22 роки 14 днів.

Відтак, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, у якій просив призначити йому пенсію у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV. До заяви, зокрема, додано заяву ОСОБА_2 , у якій вона просить призначити пенсію за віком батькові дитини-інваліда, вихованого до 6-річного віку, у зв`язку з тим, що вона не буде претендувати на цю пенсію, оскільки отримує пенсію по інвалідності.

Рішенням від 25.03.2022 №90 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії, зазначивши, що, оскільки позивач досягнув пенсійного віку (60 років),то права на призначення дострокової пенсії за віком як батькові особи з інвалідністю з дитинства, який виховав її до шестирічного віку, він не має. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату, 22.09.2024.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд виходить з такого.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Згідно з п. 1.8 Розділу І Порядку №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до п. 1.9 Розділу І Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відтак, як випливає з вищенаведених норм, законодавством не передбаченого конкретного строку, протягом якого особа, після досягнення пенсійного віку, повинна звернутись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.

Крім того, ні Законом №1058-IV, ні Порядком №22-1 не передбачено такої підстави для відмови особі у призначенні пенсії, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV, як досягнення особою пенсійного віку.

Зважаючи на наведене, суд доходить висновку про протиправність відмови позивачу у призначенні пенсії, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV, а відтак про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.03.2022 №90 та його скасування.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2 покликається на те, що позивач до заяви про призначення пенсії не додав жодного документу, що підтверджував би спільне проживання з особою з інвалідністю з дитинства, трудова книжка не містить записів щодо надання відпустки по догляду за дитиною.

Суд відхиляє таке твердження з огляду на наступне.

Розділом ІІ Порядку №22-1 передбачено документи, необхідні для призначення (перерахунку) пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Абзацом 11 пп.5 п. 21 Розділу ІІ Порядку 22-1 закріплено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Відповідно до п.п. 2.17-2.18 Розділу ІІ Порядку 22-1, при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Як встановлено судом з матеріалів пенсійної справи, позивач 22.02.2022 звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії. З розписки-повідомлення вбачається, що до заяви позивачем додано наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 08.05.1998, паспорт або ID-картка або Посвідчка НОМЕР_1 , виписка з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності від 17.04.2000, військовий квитом НОМЕР_2 , диплом про навчання №1148, заява від дружини від 22.02.2022, свідоцтво про народження дитини (паспорт) НОМЕР_3 , свідоцтво про народження дитини НОМЕР_4 , свідоцтво про народження дитини (код) від 10.11.2011, трудова книжка або документи про стаж НОМЕР_5 .

Відтак, при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, позивач належним чином підтвердив факт народження та виховання ним дитини з інвалідністю з дитинства у відповідності до вимог п.п. 2.17-2.18 Розділу ІІ Порядку 22-1.

Також відповідач-2 вказує, що чинним законодавством передбачено зменшення пенсійного віку тільки одному з батьків.

З цього приводу суд зазначає, що до заяви позивача про призначення пенсії додано заяву його дружини, ОСОБА_2 , у якій вона просить призначити пенсію за віком батькові дитини-інваліда, вихованої до 6-річного віку, у зв`язку з тим, що вона не буде претендувати на цю пенсію, оскільки отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання.

З наведеного випливає, що ОСОБА_2 призначено пенсію раніше встановленого пенсійного віку, за інших підстав, не передбачених п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV.

Суд зазначає, що нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено спеціальне суб`єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитись в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення до дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалась своїм правом і відмовилась від пенсії як мати, що здійснювала виховання дитини - інваліда.

Така правова позиція відповідає висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 12.11.2013 року у справі № 21-373а13.

Зважаючи на наведене та враховуючи те, що позивач на час звернення територіального управління Пенсійного фонду України досяг 55 річного віку, його страховий стаж складав більше 20 років, при цьому мати дитини інваліда з дитинства відмовилась на користь батька від права отримання пенсії із заниженням пенсійного віку передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV суд вважає, що у позивача наявні всі критерії, які є необхідними для призначення такої пенсії.

Таким чином позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу з 22.02.2022 пенсію відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягає сума у розмірі 992,40 грн, пропорційно заявленим вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.03.2022 №90 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 22.02.2022 пенсію відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп. 15.5 п. 15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10; ).

Суддя Сидор Н.Т.