Справа № 420/13503/22
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.

при секретарі : Бикової В.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Кармазіної К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Рада адвокатів Одеської області про визнання протиправною відмови,

встановив:
I. Зміст позовних вимог
26.09.2022 року ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ( далі відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Рада адвокатів Одеської області ( далі третя особа) , у якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладену у листі-відповіді від 07.09.2022 року на адвокатський запит адвоката Марченко Валентина Валентиновича від 27 серпня 2022 року.

II. Позиція позивача, заперечення відповідача та пояснення третіх осіб
На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що діючи в інтересах клієнта ОСОБА_2 згідно договору про надання правової допомоги від 14.09.2021 року, він звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з адвокатським запитом від 27.08.2022 року про надання інформації щодо виконання рішення суду, яке набрало чинності, та має подібні правовідносини, що виникли між його клієнтом та ГУ ПФ України в Дніпропетровській області. Проте, ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі у заступника начальника відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян ОСОБА_3 відмовлено у наданні інформації з огляду на те, що запитувана інформація не стосується клієнта. Позивач вказує, що з метою надання правової допомоги клієнту, він подав коректно оформлений запит до належного розпорядника інформації, хотів одержати інформацію, яка не входить до переліку конфіденційної інформації, визначеної Законом України «Про інформацію» №2657-ХІІ, не передбачала оплату фактичних витрат. Оскільки відповідач відмовляючи в наданні інформації не вказав, підстав наведених у ст. 22 Закону України від 13.01.2011 № 2939-УІ «Про доступ до публічної інформації», які є перепоною в наданні інформації на адвокатський запит, а тому вважає дану відмову протиправною, яка порушує професійні права адвоката. Позивач відмічає, що внаслідок того, що строк дії договору про надання правової допомоги клієнту сплинув, він не заявляє вимоги щодо зобов`язання відповідача надати відповідь на адвокатський запит. Визнання протиправною відмову відповідача на адвокатський запит буде належною сатисфакцією, яка може бути заявлена в рамках справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства. При цьому, примус відповідача надати відповідь не зможе відновити досягнення позитивного результату для клієнта, у рамках припиненого договору з адвокатом та відновити авторитет адвоката в очах клієнта.

Позивач в судовому засіданні підтримав вказані позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов, про яке йому було роз`яснено в ухвалі суду від 03.10.2022 року про відкриття провадження у справі, яка отримана ним 04.10.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа ( а.с. 27)

21.11.2022 року третьою особою надано письмові пояснення, відповідно до яких вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відмовивши у надані на адвокатський запит інформації, доступ до якої не є обмеженим, з підстав, що не передбачені законом, відповідач порушив приписи ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ч.3 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо обов`язку надати відповідну інформацію за запитом, а тому вчинив протиправно та порушив права позивача.

В судовому засіданні представниця третьої особи підтримала вказані пояснення та просила суд задовольнити позовні вимоги.

III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 03.10.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 26.10.2022 р. о 14:30 год. Цією ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Раду адвокатів Одеської області

Ухвалою суду від 12.10.2022 р. внесені виправлення в ухвалу суду від 03 жовтня 2022 р.

Протокольною ухвалою суду від 26.10.2022 р. відкладено судове засідання у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, наступне судове засідання призначено на 08.11.2022 року о 11-00 год.

Протокольною ухвалою суду від 08.11.2022 р. відкладено судове засідання у зв`язку з оголошенням об 11-05 годині повітряної тривоги, наступне судове засідання призначено на 16.11.2022 року о 11-00 год.

Протокольною ухвалою суду від 16.11.2022 р. оголошено перерву в судовому засіданні з метою надання третій особі додаткового часу для надання письмових пояснень та доказів до нього, у зв`язку з чим наступне судове засідання призначено на 21.11.2022 року о 12-00 год.

В судовому засіданні 21.11.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 є особою, яка має право здійснювати адвокатську діяльність, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ОД № 004421, виданим головою Ради адвокатів Одеської області на підставі рішення № 51 від 21.04.2021 р. ( а.с. 10).

14.09.2021 року між адвокатом Марченко В.В. та ОСОБА_2 (надалі - клієнт) було укладено Договір про надання правової допомоги.

27.09.2022 адвокат Марченко В.В., в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області з адвокатським запитом, в якому з посиланням на те, що 01 листопада 2021 року рішенням по справі № 160/14607/21 Дніпропетровський окружний адміністративний суд зобов`язав здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії позивача на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФД100816 від 07.07.2021 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу, та у зв`язку з наданням правової допомоги, з метою належного виконання покладених на нього обов`язків та встановлення фактичних обставин, з`ясування кола відповідачів та третіх осіб у разі звернення до суду, керуючись ст. 24 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» просив надати інформацію:

1. Коли було визначено обсяг недоплаченої суми пенсії позивачу (по згаданій справі) за період із 01.05.2019 по 31.11.2021, що виникла через набрання чинності згаданим рішенням суду.

2. Коли відбулася виплата недоплаченої суми пенсії позивачу (по згаданій справі) за період із 01.05.2019 по 31.11.2021, що виникла через набрання чинності згаданим рішенням суду.

3. Коли саме планується повна виплата недоплаченої суми пенсії позивачу (по згаданій справі) за період із 01.05.2019 по 31.11.2021, що виникла через набрання чинності згаданим рішенням суду. ( а.с. 8)

До вказаного адвокатського запиту, згідно вимог ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ОСОБА_1 долучено посвідчені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правової допомоги.

07.09.2022 року заступник начальника відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Мошура Ольга Вікторівна листом за вих. № 0400-010202-8/91279 повідомила адвоката Марченко В.В., що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 160/14607/21 стосуються іншої особи, тому надати інформацію відносно ОСОБА_2 , інтереси якого він представляє є неможливим. ( а.с.9)

Вважаючи, що дана відмова відповідача у надані інформації на адвокатський запит порушила професійні права адвоката, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (надалі Закон № 5076-VI), яким визначено, зокрема

- під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) ( пункт 1 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI);

- адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. ( абзаци перший та другий частини першої статті 24 Закону № 5076-VI );

- орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. ( частини друга та третя статті 24 Закону № 5076-VI);

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, яким визначено, зокрема

- публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. ( стаття 1 Закону № 2939-VI);

- інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. (частина 1 статті 6 Закону № 2939-VI);

- обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. ( частина 8 статті 6 Закону № 2939-VI)

- конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. ( стаття 7 Закону № 2939-VI);

- розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання ( пункт перший частини першої статті 13 Закону № 2939-VI)

- усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом. ( частина четверта статті 13 Закону № 2939-VI )

- запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. ( частина перша статті 19 Закону № 2939-VI)

- розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. ( частиною 1 статті 22 Закону № 2939-VI)

VI. Оцінка суду
З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право у том числі звертатися з адвокатськими запитами та вчиняти інші дії згідно договору про надання правової допомоги, необхідні для його належного виконання. При цьому, орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому направлено належним чином оформлений адвокатський запит, зобов`язаний надати запитувану інформацію та копії документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Порушене позивачем у даній справі питання щодо визнання протиправною відмову суб`єкта владних повноважень у наданні інформації на його адвокатський запит обґрунтовано захистом його професійних прав, як адвоката.

Разом з тим, позивач зазначає, що внаслідок спливу строку дії договору про надання правової допомоги клієнту він не заявляє вимоги щодо зобов`язання відповідача надати відповідь на адвокатський запит, оскільки вважає, що примус відповідача надати відповідь не зможе відновити досягнення позитивного результату для клієнта, у рамках припиненого договору з адвокатом та відновити авторитет адвоката в очах клієнта.

Вирішуючи даний спір з урахуванням наведених доводів позивача, суд вказує про таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб віт порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суд.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відтак, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Однак, порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Підсудність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року № К/9901/1141/18.

Як встановлено судом та не заперечувалось позивачем в ході розгляду справи, порушення своїх професійних прав адвоката він пов`язує з неотриманням інформації на адвокатський запит, направлений відповідачу з метою виконання договору про надання правової допомоги від 14.09.2021 року, укладеного з його клієнтом ОСОБА_2 .

Натомість, на момент звернення до суду строк дії вказаного договору сплинув, що не заперечувалось позивачем.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" право звертатися з адвокатськими запитами є одним з професійних прав адвоката, яке той реалізує під час здійснення адвокатської діяльності "для належного виконання договору про надання правової допомоги".

Отже, вказане професійне право адвокат реалізує лише для надання правової допомоги клієнту, а не у власних інтересах.

Тобто, адвокат, який звернувся з адвокатським запитом, не є суб`єктом права на інформацію окремо від права свого клієнта на запитувану інформацію.

При цьому суд не заперечує щодо права адвоката звернутись із адвокатським запитом для отримання інформації, яка є публічною за Законом України "Про доступ до публічної інформації". Однак це не змінює адвокатський запит у самостійний запит особи, яка є адвокатом, на отримання публічної інформації, а ненадання інформації на такий запит не породжує у адвоката самостійного права на позов.

Крім того, адвокатський запит може бути спрямований на отримання публічної інформації, водночас сам адвокатський запит не є запитом на отримання публічної інформації, оскільки з адвокатським запитом адвокат може звернутись тільки для належного виконання договору про надання правової допомоги, що узгоджується з вищевказаними приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивач не заперечує, що адвокатський запит був направлений відповідачу під час дії договору про надання правової допомоги від 14.09.2021 року, укладеного з його клієнтом ОСОБА_2 , для того, щоб сформувати правову позицію, заявити розумні позовні вимоги, які можуть задоволені з урахуванням реальності їх виконання у разі ухвалення позитивного рішення на користь клієнта, провести аналіз заявлених вимог в інших справах та у разі подання позову від імені клієнта, зменшити вірогідність часткового задоволення позову або відмови у задоволені позову тощо. ( письмові пояснення а.с. 74-75)

Натомість, як стверджує позивач, строк дії договору про надання правової допомоги від 14.09.2021 року між позивачем ( адвокатом) та ОСОБА_2 (клієнтом) сплинув.

Оскільки відносини з приводу не надання інформації особою, у якої її було запитано, та зобов`язання надати інформацію за адвокатським запитом, складаються між клієнтом адвоката та особою, у якої запитано інформацію, а не між адвокатом Марченко В.В. та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, тому суд вважає, що в межах даних спірних правовідносин відсутні підстави для існування окремого спору між адвокатом Марченко В.В. та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питань не надання інформації особою, якій було адресовано адвокатський запит про зобов`язання надати запитану інформацію, оскільки у даному випадку лише клієнт ОСОБА_2 мав суб`єктивне право на запитану інформацію за Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Як доказ вказаному є те, що позивачем не заявлено у даній справі вимоги щодо зобов`язання відповідача надати відповідь на адвокатський запит.

Відтак, встановлені у справі обставини свідчать про те, що у даних спірних правовідносинах позивач не є потерпілим, а відмова відповідача у надані інформації не може спричинити суттєвого негативного впливу безпосередньо на позивача і він не зазнав жодної реальної шкоди.

При цьому, безпідставність або протиправність ненадання такої інформації адвокату поза межами строку дії договору про надання правової допомоги може мати наслідком, зокрема, окремо притягнення винної особи до відповідальності за таке порушення професійних прав адвоката.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 24 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Так, статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, професійне право адвоката як щось окреме від прав клієнта, що підлягає захисту для забезпечення функціонування адвокатури в цілому як важливого інституту, захищається встановленою законом вище відповідальністю.

Доказом тому є наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 17.10.2022 року, складений уповноваженою особою Ради адвокатів Одеської області відносно заступниці начальника відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян ОСОБА_3 за вчинене адміністративне правопорушення, що передбачене ч.5 ст. 212-3 КпАП України ( а.с.140).

Суд відмічає, що наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права. Тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.

Водночас, не існує правових підстав для задоволення вимог, пов`язаних із оскарженням дій суб`єкта владних повноважень у порядку адміністративного судочинства, у зв`язку із відсутністю у даному випадку юридичного спору відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, через відсутність порушеного публічного права або інтересу особи.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а).

З огляду на вказане, доводи позивача щодо порушення його прав у публічно-правовому спорі внаслідок не надання відповідачем інформації на його адвокатський запит свідчить про відсутність предмету захисту у суді, оскільки поза межами дії договору про надання правової допомоги окремий спір між адвокатом та адресатом адвокатського запиту не може існувати, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

VII. Висновок суду
Одним із принципів адміністративного судочинства є диспозитивність (від лат. dispono - «розпоряджаюся»). Цей принцип знаходить свій прояв у тому, що надає особам, які беруть участь у справі, можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Реалізацією цього принципу є самостійне вирішення позивачем питання, чи звертатися до суду з позовом взагалі, з наступним визначенням підстав, змісту і обсягу позовних вимог, а після винесення судом рішення у справі - окремо вирішувати питання, чи оскаржувати такі судові рішення в апеляційному чи касаційному порядку, у якому обсязі та з яких підстав здійснювати таке оскарження. Суд як незалежний орган не може ініціювати провадження чи навіть захищати права особи без відповідного звернення такої особи.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

VIII. Розподіл судових витрат
У разі відмови у задоволенні вимог позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Рада адвокатів Одеської області про визнання протиправною відмови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 28 листопада 2022 року.

Суддя В.А. Дубровна