Справа № 711/7654/21
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7654/21
Номер провадження2-а/711/18/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді: Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника Тараненка М.О. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ГАВ №018254 від 15.11.2021 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки підставою для її винесення слугують доводи відповідача про те, що він (позивач) начебто 15.11.2021 року знаходився за адресою: АДРЕСА_1 без засобів індивідуального захисту. Також зазначає, що посадова особа відповідача, складаючи спірну постанову, не керувалася та не мала жодних доказів, які доводять його (позивача) вину.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що відповідачем не було порушено жодних, передбачених законом, вимог щодо порядку та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Також зазначає, що оскільки з моменту фіксації правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП минуло більше 30 днів, відеозапис з цифрових нагрудних відеокамер, який здійснювався працівниками поліції, в порядку, визначеному ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», надати не виявляється можливим. Також, звертає увагу на те, що сам позивач не заперечує того факу, що він знаходився і кальянній за адресою: АДРЕСА_1 без засобів індивідуального захисту. Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність в діянні позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Тому просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представник та представник відповідача не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

05.05.2022 року представник позивача адвокат Тараненко М.О. подавав до суду заву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача. Також в даній заяві, останній вказував, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., докази чого будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

29.09.2022 року представником відповідача Колєснік Н.І. до суду була подана заява, в якій остання просила розглянути справу без участі представника відповідача.

Така неявка позивача та відповідача, повідомлених у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГАВ №018254 від 15.11.2021 року, яка прийнята ДОП Черкаського РУП ГУНП у Черкаській області Кисленко В.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Зі змісту такої постанови вбачається, що 15.11.2021 року о 21 год. 15 хв. позивач перебував в громадському місці за адресою: вул. В.Вергая 7/1 - в приміщенні бару без індивідуальних засобів захисту, чим порушив умови карантину, а саме вимоги постанови КМУ №1236. Копія оскаржуваної постанови була вручена позивачеві в день її винесення.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 22.11.2021 року, тобто в межах десятиденного строку з моменту винесення оскаржуваної постанови (15.11.2021р.).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок оформлення та розгляду в органах Національної поліції України матеріалів про адміністративні правопорушення регулюється положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (далі Закон №580), Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015р. №1376 (далі Інструкція №1376) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 1 Закону України від 06.04.2000 №1645-ІІІ «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі Закон №1645-ІІІ) карантин адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За змістом ст. 29 Закону №1645-ІІІ карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону №1645-ІІІ прийнято постанову Кабінету міністрів України №641 від 22.07.2020р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова №641), згідно якої з метою запобігання поширенню на території України вказаної гострої респіраторної хвороби, з 01.08.2020р. до 19.12.2020р. на території України установлено, шляхом продовження на всій території України, дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. та №392 від 20.05.2020р.

Відповідно до п.п. 1 п. 10 Постанови №641, в редакції чинній станом на 11.12.2020р., на території України на період дії карантину заборонялося перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова №1236), в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, було встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020р. до 31.12.2021р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого попередніми постановами КМУ №211 від 11.03.2020р., №392 від 20.05.2020р. та №641 від 22.07.2020р. На території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, зокрема, з 17.06.2021р. забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно (пп. 1 п. 2-2).

Законом України від 06.11.2020р. №1000-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 21.11.2020р., внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: ст. 44-3 КУпАП доповнено другою частиною такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч. 1 ст. 222 КУпАП, після цифр «44» словами і цифрами «частина друга статті 44-3». Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020р., до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону №580, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ст. 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не надано жодного доказу, в тому числі і відеозапису обставин події вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Разом з тим, оспорювана постанова і не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення чи фіксацію розгляду справи про адміністративне правопорушення. Не містить такої інформації і складений поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 643695 від 15.11.2021 року.

В цьому контексті слід звернути увагу, що частиною третьою статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 13.02.2020р. у справі №524/9716/16-а.

Також, слід зауважити, що провадження у справах про адміністративні правопорушення за своїм змістом подібне кримінальному провадженню і в аспекті застосування принципу верховенства права має ґрунтуватись на тих самих засадах, що і кримінальне переслідування. Статтею 62 Конституції України закріплено дію в Україні презумпції невинуватості, яка складається з наступних елементів: 1) особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; 2) ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; 3) обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; 4) усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз фактичних обставин змісту події, що стала підставою для винесення оскаржуваної постанови, з огляду на відсутність доказів з боку відповідача, не дозволяє дійти об`єктивного висновку поза розумним сумнівом, що позивач 15.11.2021 року о 21 год. 15 хв. порушував вимоги протиепідемічних заходів шляхом перебування у приміщенні бару по АДРЕСА_1 без засобів індивідуального захисту.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, а є в наявності лише оспорювана постанова по справі про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень карантинних обмежень.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020р. у справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, яка підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що поліцейський Кисленко В.В., при винесенні оскаржуваної постанови, не виконав вимог, встановлених статтею 280 КУпАП, а зокрема, не зібрав та не долучив до справи допустимих доказів, які підтверджують вчинення особою адміністративного правопорушення.

За таких обставин факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, є недоведеним, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов підлягає до задоволення, то судові витрати, а саме сплачений позивачем при подачі даного позову до суду судовий збір у розмірі 454 грн. слід покласти на відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.9, 252, 283-285, 293, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову ДОП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Кисленко В.В. від 15.11.2021 року серії ГАВ №018254 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (, юридична адреса: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 454 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.11.2022 року.

Головуючий: В.М. Скляренко