Справа № 640/6893/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6893/21
22 листопада 2022 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Бєлової Л.В. та Аліменка В.О.
за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд Плюс» про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд Плюс» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року позов задоволено.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року заяву представника ТОВ «Анвітрейд Плюс» про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 323525,00 грн задоволено частково, стягнуто на користь ТОВ «Анвітрейд Плюс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 120000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві.

Не погодившись із вказаними рішенням та додатковим рішенням, ГУ ДПС у м.Києві подало апеляційні скарги, в яких просило їх скасувати та прийняти нові постанови, якими в задоволенні позовних вимог та заяви про стягнення понесених витрат на оплату правничої допомоги відмовити.

Постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2022 апеляційні скарги Головного управління ДПС у м.Києві залишені без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року та додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року залишено без змін.

Позивачем було подано до суду апеляційної інстанції заяву про винесення додаткового рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 120000,00 грн.

Враховуючи, що судові рішення суду апеляційної інстанції були ухвалені у відкритому судовому засіданні, згідно з ч.3 ст.252 КАС України питання про ухвалення додаткового рішення також підлягає вирішенню у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, не вирішення судом питання про судові витрати є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За нормами п.4 ч.1 ст.322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 наведеної статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У своїх відзивах на апеляційні скарги позивач просив стягнути з відповідача судові витрати та зазначив, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 100000,00 грн - 120000,00 грн та послався на ч.7 ст.139 КАС України, якою передбачено подання доказів про розмір витрат, які сторона має сплатити, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У передбачений ч.7 ст.139 КАС України строк позивачем подано заяву про ухвалення додаткової постанови із відповідними доказами про розмір витрат на правничу допомогу, які сторона має сплатити за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Так, позивачем подано копію договору про надання правової допомоги №03/02 від 02.01.2020, укладений між ТОВ «Анвітрейд Плюс» (клієнт/замовник) та Адвокатським бюро «Стеценко та Партнери» (виконавець), за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання відповідно до умов даного договору надати клієнту юридичні послуги, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Зміст, умови та вартість послуг адвокатського бюро зазначаються сторонами у додаткових угодах до даного договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до додаткової угоди №3 від 01.09.2022 позивач доручає АБ «Стеценко та Партнери» надання юридичних послуг, що полягають у наданні правової допомоги щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 05.01.2022 №4, винесеного ГУ ДПС у м.Києві, що включає: представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції: підготовка, підписання та подача до суду апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, підготовка та подача клопотань/заяв/пояснень, участь в судових засіданнях, надання інших послуг, необхідних для належного представництва інтересів клієнта. Вартість послуг, що надаються адвокатським бюро встановлено у розмірі 100000,00 грн без ПДВ. Сума вказана в цьому пункті є гонораром адвокатського бюро за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. У разі, коли за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції буде винесено постанову про відмову у задоволенні апеляційної скарги ГУ ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.11.2021 у справі №640/6893/21 клієнт додатково сплачує адвокатському бюро гонорар успіху у розмірі 20000,00 грн.

Також між сторонами складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 25.10.2022, в якому зазначено, що позивачу надано юридичні послуги відповідно до п.1 Додаткової угоди №3 від 01.09.2020 з розгляду справи №640/6893/21 в Шостому апеляційному адміністративному суді вартістю 100000,00 грн та гонорар успіху відповідно до п.3 Додаткової угоди №3 від 01.09.2022 становить 20000,00 грн.

В додатку №1 від 25.10.2022 до вказаного акту приймання-передачі наданих послуг наведено опис послуг, наданих ТОВ «Анвітрейд Плюс», відповідно до якого адвокат Стеценко О.В.: 11.09.2022 здійснював аналіз та вивчення апеляційної скарги по справі; 12-16.09.2022 - підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу по справі №640/6893/21; 10.10.2022 - підготовка та подання клопотання про розгляд справи; 25.10.2022 - представлення інтересів клієнта у судовому засіданні від час розгляду апеляційної скарги.

АБ «Стеценко та Партнери» виставлено позивачу рахунок-фактуру №221025 від 25.10.2022 на загальну суму 120000,00 грн, в тому числі юридичні послуги відповідно до п.1 Додаткової угоди №3 від 01.09.2020 з розгляду справи №640/6893/21 в Шостому апеляційному адміністративному суді вартістю 100000,00 грн та гонорар успіху відповідно до п.3 Додаткової угоди №3 від 01.09.2022 - 20000,00 грн.

Частина 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 наведеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 цього Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №640/15803/19, від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, які мають бути враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.

Отже, положення чинного законодавства визначають можливість встановлення розміру вартості правничої допомоги адвоката у фіксованому розмірі із виключенням погодинної оплати, залежно від часу, витраченого адвокатом на здійснення представництва чи надання іншої правової допомоги, а тому визначення сторонами фіксованого розміру оплати за надані послуги (гонорар адвоката) у сумі 120000,00 грн в суді апеляційної інстанції звільняє від необхідності визначати в детальному описі витраченого адвокатом часу на кожну окрему дію, вчинену на виконання вказаного договору при наданні позивачу правничої допомоги в рамках даної справи. При цьому, в поданому до суду додатку №1 від 25.10.2022 до акту приймання-передачі наданих послуг від 25.10.2022 зафіксовано які саме послуги надавались позивачу, тому вони є належним доказом, що описує надані послуги з правової допомоги.

Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 10.09.2020 у справі №420/6027/19.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц дійшла висновку, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у вказаній справі зазначила про необхідність надання оцінки виключно тим обставинам, щодо яких сторона має заперечення.

ГУ ДПС у м.Києві подало до суду заперечення щодо заяви позивача про винесення додаткового рішення, в якій просила відмовити ТОВ «Анвітрейд Плюс» у задоволенні заяви про стягнення понесених витрат на оплату правничої допомоги.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для відмови в розподілі судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, є встановлення факту, що відповідні витрати не сплачені (не підлягали сплаті), не відповідають умовам договору, до суду не подано детального опису робіт (в разі встановлення погодинної ставки), а також при не підтвердженні факту надання відповідної правничої допомоги поданими до суду доказами.

Суд звертає увагу, що подані до суду докази в повному обсязі підтверджують факт надання правничої допомоги, її обсяг із описом виконаних робіт, залучення до надання правничої допомоги адвоката Стеценка О.В.

При цьому, відповідно до умов п.3.3 договору про надання правової допомоги №03/02 від 02.01.2020 на підставі виставленого адвокатським бюро рахунку клієнт має сплатити вартість наданих послуг по кожному акту впродовж п`ятнадцять робочих днів з дня підписання відповідного акту приймання-передачі наданих послуг, але не раніше дня отримання рахунку на оплату.

Судом встановлено, що акт приймання-передачі наданих послуг складений та підписаний сторонами 25.10.2022, отже, станом на момент подання позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення, термін оплати послуг з правничої допомоги не настав, однак обов`язок такої оплати прямо передбачений умовами договору, тобто такі витрати мають бути понесені, а тому підлягають розподілу незалежно від проведення їх фактичної оплати на момент розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення.

Наведене свідчить про безпідставність вимог ГУ ДПС у м.Києві, викладених у запереченнях щодо заяви позивача про винесення додаткового рішення (а.с.124-129 т.8) щодо відмови у задоволенні заяви позивача про стягнення понесених витрат на оплату правничої допомоги.

При цьому, відповідач не скористався своїм правом на подання належним чином обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу із визначенням розміру судових витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо питання наявності у суду можливості самостійно зменшувати розмір витрат на правничу допомогу за відсутності відповідного клопотання відповідача (суб`єкта владних повноважень).

Відповідна заборона також прямо закріплена у ч.6, 7 ст.134 КАС України, відповідно до якої у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ГУ ДПС у м.Києві у своїх запереченнях щодо заяви позивача про винесення додаткового рішення вказано, що зазначений позивачем розмір заявленої правничої допомоги є безпідставним та необґрунтованим, що в свою чергу не підлягає розподілу, оскільки ТОВ «Анвітрейд Плюс» могло представляти свої інтереси в суді особисто шляхом самопредставництва через свого керівника без залучення Адвокатського бюро «Стеценко та Партнери», а суду необхідно врахувати критерії розумності, оскільки заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтований.

Твердження відповідача, що позивач міг самостійно представляти свої інтереси в суді через свого керівника без залучення АБ «Стеценко та Партнери» відхиляються судом, оскільки право на отримання професійної правничої допомоги прямо регламентовано нормами процесуального законодавства.

Щодо критеріїв розумності заявлених позивачем до відшкодування судових витрат, колегія суддів враховує, що предметом оскарження в рамках даної справи є скасувати податкове повідомлення-рішення №4 від 05.01.2020, яким зменшено від`ємне значення суми ПДВ за вересень 2020 року на загальну суму 14705074,00 грн, тобто заявлена до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сума витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становить менше 1% ціни позову. Обсяг матеріалів справи складає 8 томів, відповідачем в апеляційному порядку оскаржувалось як рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року, так і додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року та позивачем було подано відзиви на вказані апеляційні скарги, загальним обсягом 19 сторінок. При цьому, позивачем подано до суду відповідні докази кваліфікації АБ «Стеценко та Партнери», зокрема щодо отримання адвокатом Сеценком О.В. нагород у номінаціях «Адвокат року 2018» та «Адвокат року 2020».

В той же час, щодо визначення до розподілу судових витрат в частині гонорару успіху в розмірі 20000,00 грн, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 («East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, а також застосований Верховним Судом у постанові від 04.03.2021 у справі №280/429/19.

Колегія суддів вважає, що в рамках розгляду даної справи на стадії апеляційного перегляду правова позиція позивача за позовом вже була сформована, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано. Вчинені позивачем дії, які можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, були актуальні під час звернення із позовною заявою та розгляду її в суді першої інстанції, за результатами якого вже було здійснено розподіл судових витрат та з яким позивач погодився, оскільки додаткове рішення суду першої інстанції він не оскардував.

Внаслідок чого, колегія суддів доходить висновку що заява позивача в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу у формі «гонорару успіху» в розмірі 20000,00 грн не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозміріні із виконаною роботою в суді апеляційної інстанції, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 27.09.2022 у справі №910/3547/21, який підлягає врахуванню судом при вирішенні відповідної заяви позивача.

Суд звертає увагу, що розмір заявлених до відшкодування витрат в частині суми гонорару адвоката за надані позивачу юридичні послуги в суді апеляційної інстанції на рівні 100000,00 грн є цілком співмірним із складністю справи і виконаними адвокатом робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Натомість, відповідачем належним чином не обґрунтовано та не доведено нерозумність витрат на правничу допомогу, з огляду на предмет спору, суть спору та впливу вирішення вказаної справи на відновлення порушених прав позивача. Відповідач не наводить жодних обґрунтувань та не надає будь-яких доказів завищення заявленої до відшкодування суми витрат на правничу допомогу, або невідповідності заявленого розміру середнім ринковим цінам адвокатських послуг, не надає власного розрахунку витрат на правничу допомогу, які на думку відповідача будуть відповідати таким вимогам та будуть розумними і співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, ціною позову тощо.

Наведені в додатку №1 від 25.10.2022 до акту приймання-передачі наданих послуг від 25.10.2022 послуги належать до професійної правничої допомоги, а витрати на неї - до судових витрат, що відповідає положенням ч.3, 4 ст.134 КАС України, та ст.19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За таких обставин, беручи до уваги, що судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги ТОВ «Анвітрейд Плюс», тобто судове рішення ухвалено на користь позивача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для розподілу судових витрат на правничу допомогу в розмірі 100000,00 грн понесених позивачем в суді апеляційної інстанції шляхом стягнення їх на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м.Києві, яке подало апеляційну скаргу на рішення і додаткове рішення суду першої інстанції та є суб`єктом владних повноважень, який виступав відповідачем у даній справі.

Керуючись ст. ст.139, 252, 310, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд Плюс» про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд Плюс» (01021, м.Київ, вул.Михайла Грушевського, 9-Б, ) витрати на правову допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 100000,00 грн (сто тисяч грн 00 коп.).

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст додаткової постанови складено 28 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

В.О.Аліменко