Справа № 160/16287/22
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в якій позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:
визнати неправомірною та скасувати постанову від 04.10.2022 року про результати перевірки виконавчого провадження №69791583, винесену начальником відділу Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро);
визнати дії державного виконавця виконавчого округу Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мартинової Анастасії Вікторівни незаконними та скасувати постанову у виконавчому провадженні №69791583 про відкриття виконавчого провадження від 09 вересня 2022 року.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 303 КУпАП (якою визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення), однак, державним виконавцем, всупереч вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято заяву до виконання та відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню за вищевказаною постановою (постанову про розмір мінімальних витрат оскаржує з підстав протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження як похідної від неї, інших підстав для її скасування не зазначає). В зв`язку з пропуском стягувачем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, просить суд задовольнити позов.
Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення на позовну заяву, якими просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на наступне. Законом України від 15.03.2022 року за № 2129-ІХ внесені зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких - тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки в Україні діє воєнний стан, оскаржувані постанови відповідають вимогам діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог
Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
09 вересня 2022 року постановою державного виконавця Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дні про) Мартиновою Анастасією Вікторівною відкрито виконавче провадження №69791583, винесену при примусовому виконанні постанова №ДП 18 754110 від 07.05.2022 року, що видав УПП в Вінницькій області.
16 вересня 2022 року ОСОБА_1 було подано заяву до керівника Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо перевірки виконавчого провадження №69791583 з підстав законності його відкриття.
В постанові від 04.10.2022 року про результати перевірки виконавчого провадження №69791583 зазначено, що за результатами перевірки виконавчого провадження, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Управління патрульної поліції в Вінницькій області №ДП 18 754110 від 07.05.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління патрульної поліції в Вінницькій області штраф у розмірі 1020,00 грн. визнати таким, що не суперечить вимогам законодавства України.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1404).
Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
У виконавчому документі зазначаються, в тому числі дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404).
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ст. 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404 передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Частиною 1 ст. 12 Закону № 1404 встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання, зокрема, щодо виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Законом України «Про внесення змін до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 року за № 2129-IX (набрав чинності 26.03.2022 року) встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 04/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого продовжувався, на даний час до 19.02.2023 року, згідно Указу Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".
Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що до виконання виконавчих документів, строк пред`явлення яких станом на 26.03.2022 року (дати набрання чинності Законом України від 15.03.2022 року за № 2129-IX) не настав, не застосовуються положення щодо строків їх пред`явлення, оскільки з вказаної дати та до дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні положення Закону України «Про виконавче провадження», в частині визначених цим Законом Строків, тимчасово перериваються.
Оскільки строк пред`явлення за постановою серія ДП18 №754110 від 07.05.2022 року встановлює кінцеву дату такого 08.08.2022 року (тобто, після набрання чинності Законом України від 15.03.2022 року за № 2129-IX), стягувач вправі пред`явити до виконання виконавчий документ без дотримання встановленого ст. 12 Закону № 1404 строку.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про результати перевірки виконавчого провадження відповідач діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим вимоги позивача про її скасування є необґрунтованими та в задоволенні такої слід відмовити.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.90, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 260, 287, 295 КАС України, суд, -
В задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова