Справа № 490/2399/22
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/129/2022 Справа № 490/2399/22

Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2022 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі _-Романовій К.Т.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, мотивуючи тим, що інспекторами відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті неправомірно винесено відносно неї постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

- постанова від 14.02.2022 серії ВМ № 00009771 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 51000 грн., відповідно до якої нібито 14.02.2022 р. о 13 год. 26 хв. за адресою Т-15-13, км. 36 + 600 Миколаївська обл., зафіксовано транспортний засіб КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 19,1% (6,695 тон);

- постанова від 26.01.2022 серії ВМ № 00009046 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 102000,00 грн., відповідно до якої нібито 29.11.2021 р. о 9 год. 09 хв. за адресою Т-15-13, км. 36 + 600 Миколаївська обл., зафіксовано транспортний засіб КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 54,7% (13,485 тон);

- постанова від 06.01.2022 серія ВМ № 00006048 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 102000,00 грн., відповідно до якої нібито 09.11.2021 р. о 9 год. 34 хв. за адресою Т-15-13, км. 36 + 598 Миколаївська обл., зафіксовано транспортний засіб КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 33,6% (9,466 тон);

- постанова від 05.01.2022 серії ВМ № 00005792 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 68000,00 грн., відповідно до якої нібито 05.01.2022 р. о 9 год. 00 хв. за адресою Т-15-13, км. 36 + 600 Миколаївська обл., зафіксовано транспортний засіб КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 22,7% (7,379 тон).

Позивач вважає, що оскаржувані постанови винесено протиправно з порушенням відповідного законодавства. Зазначив, що маса транспортних засобів із вантажем згідно товаросупровідних документів становить величину значно меншу нормативу; в постановах при перевезенні однакового вантажу зафіксоване різне навантаження, що фізично неможливо; перевищення розподілу навантаження на вісі не могло мати місце, так як зазначені у постановах автомобілі є спеціалізованими транспортними засобами, спеціально розробленими саме для перевезення товарного бетону; оскаржувані постанови не містить даних, які мали бути в них відображені у відповідності до вимог діючого законодавства.

Вказала, що автоматизований технічний засіб Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10025 не враховує особливості зважування рухомого рідкого вантажу. В момент зважування, коли автомобіль перебував на точках зважування автоматичного комплексу, ємність автобетонозмішувача в якій перебував бетон оберталася. Товарний бетон в ємності постійно переміщується і внаслідок сили обертання і динамічного навантаження вага, що відображається при зважуванні рухомого вантажу значно збільшується, що робить дані зважування такими, що не відповідають дійсності. Згідно технологічного процесу коли автобетонозмішувач рухається з заводу на об`єкт будівництва його ємність постійно обертається. Зупинка ємності на тривалий час призводить до втрати пластичності і застигання бетону. Те що автоматична система зважує рухомий об`єкт, в якому рідкий вантаж обертається не прямолінійно і не по напрямку руху автомобіля, робить результати зважування необ`єктивними, некоректними і непридатними для використання.

З постановами та діями відповідача позивач не погоджується, вважає постанови незаконними, необґрунтованими, винесеними з порушенням чинного законодавства, та такими, що порушують його права і не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що строк звернення до суду з вказаним позовом пропустила з поважних причин, оскільки оскаржувані постанови не отримувала і дізналась про їх існування лише після відкриття виконавчого провадження, що позбавило її права своєчасно оскаржити зазначені постанови, копії необхідні для оскарження отримала не пізніше як за 10 днів до подання позову до суду. Просить поновити строк звернення з даним позовом до суду, визнати протиправними та скасувати постанови винесені відносно неї про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Ухвалою від 26.07.2022, враховуючи клопотання про поновлення строку подання позову до суду, позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, та витребуваних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Крім того подала додаткові пояснення до позову, де зазначила, що всупереч вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Мінінфраструктури №512 від 27.09.2021, оскаржувані постанови не містять даних щодо: дати, часу та місця вчинення адміністративного правопорушення (зазначено лише дата і час фіксації здійснення вимірювання), повну масу транспортного засобу; смуги руху; напрямок руху; категорія транспортного засобу; тип транспортного засобу; ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги. Оскаржувані постанови містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тоннах. Тобто оскаржувані постанови не відповідають вказаній Інструкції.

Вказала також, що згідно до пп. 2, 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, вимірювання (зважування) проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08. Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (тобто з рідким бетоном).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, поданий до суду відзив у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі підтримав, просив про розгляд справи у їх відсутності.

В обґрунтування відповідачем зазначено, що уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення Позивачем адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Оскаржувані постанови відповідають діючому законодавству та містять усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП, пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 (надалі Інструкція № 512), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 01 жовтня 2021 р. за № 1286/36908 (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення).

Недоречним є посилання Позивача на Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 адже, згідно пункту 1 вказаного Порядку, його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

Також відповідач, посилаючись на висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 803/1540/16 від 24.07.2019 зазначив, що переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом та належні їм правовідносини.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

ОСОБА_1 постановами: серія ВМ № 00009771 від 14.02.2022; серія ВМ № 00009046 від 26.01.2022; серія ВМ № 00006048 від 06.01.2022; серія ВМ № 00005792 від 05.01.2022, визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті встановлено, що:

- 14.02.2022 р. о 13 год. 26 хв. за адресою Т-15-13, км. 36 + 600 Миколаївська обл., відповідальна особа допустила рух транспортного засобу марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 19,1% (6,695 тон).

- 29.11.2021 р. о 9 год. 09 хв. за адресою Т-15-13, км. 36 + 600 Миколаївська обл., відповідальна особа допустила рух транспортного засобу марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 54,7% (13,485 тон).

- 09.11.2021 р. о 9 год. 34 хв. за адресою Т-15-13, км. 36 + 598 Миколаївська обл., відповідальна особа допустила рух транспортного засобу марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 33,6% (9,466 тон).

- 05.01.2022 р. о 9 год. 00 хв. за адресою Т-15-13, км. 36 + 600 Миколаївська обл., відповідальна особа допустила рух транспортного засобу марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 22,7% (7,379 тон).

Згідно із ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України (станом на час вчинення адміністративного правопорушення), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Наказом Міністерства інфраструктури від 27 вересня 2021 року № 512, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 р. за № 1286/36908, затверджено Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі. Вказаний підзаконний нормативно-правовий акт визначає процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі. При цьому в Інструкції відсутні вимоги здійснювати виклик особи для складання постанови.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 2, 3, 4 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Крім того, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за №512.(далі - Інструкція).

Так , відповідно до Додатку 1 вказаної Інструкції, в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Окрім того, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) та дійшов висновку, що всі види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають та навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Позивач зазначала у позові, що не погоджується із складеними стосовно неї постановами про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки інформація про вчинені нею адміністративні правопорушення, вказана в оскаржуваних постановах, не відповідає дійсності і є очевидно помилковою. Мотивувала це тим, що у постанові зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Однак, пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, встановлено обмеження щодо руху транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т).

Як вбачається зі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 та КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 власником транспортних засобів є ТОВ " МИКОЛАЇВСЬКИЙ ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ ВИРОБІВ", керівником якого є позивач. Вказані транспортні засоби є вантажними бетонозмішувачами.

Позивачем зазначено, підприємство ніколи не перевозить вантажі з перевищенням вагових норм, в підтвердження надав видаткові та товаро транспортні накладні за відповідні дати вказані в оскаржуваних постановах.

Натомість , оскаржувані постанови не містять інформації про тип транспортного засобу (контейнеровоз тощо), що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при обрахуванні посадовою особою відповідача перевищення встановлених законодавством вагових норм. Постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказана інформація в постановах відсутня.

Відповідачем долучені до відзиву письмові докази, а саме, сертифікат типу (17.06.2021-16.06.2031)-1; сертифікат відповідності 01.09.2021; експертний висновок; оскаржувані постанови; сканкопії ф119 поштових відправлень; інформаційні карти ГВК; фото транспортних засобів КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 .

Однак ,чеки зважування по осях по транспортному засобу КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортному засобу КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 за 14.02.2022, 29.11.2021, 09.11.2021 та 05.01.2022; та акти вимірювань відстані між осями на підтвердження факту здвоєння осей відповідачем не надано.

У вiдповiдностi до пп. 2,3 п. 2 Постанови Кабiнетy Міністрів України вiд 27.06.2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобiльних дорiг загального користування», вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимiрювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрiв фактичної маси та навантаження на вісь (oci) транспортного засобу, що проводяться згiдно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сферi метрологiї; великоваговi та великогабаритнi транспортнi засоби - транспортнi засоби, ваговi та/або габаритнi параметри яких перевищують нормативнi навантаження на вісь (oci) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрiв, що зазначенi у пунктi 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабiнетy Mіністрів України вiд 10.10.2001 року № 1306. При цьому транспортний засiб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи бiльш як на 2 вiдсотки.

Вiдповiдно до п. 9 роздiлу II «Вимог до облаштування та технiчного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобiльних дорогах загального користyвання», затверджених наказом міністерства iнфраструктури вiд 28.07.2016 р. № 255, вагове обладнення повинно забезпечувати по осьове зважування у pyci i визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше нiж 2 вiдсотки та дискретністю вимірювання в межах технiчних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. При цьому довiдка повинна мiстити показники зважування, виданi спеціалізованим обладнанням по кожнiй ocі окремо, а також пiдсумок загальної маси шляхом додавання кожної з осей.

Методика, про яку йдеться у п. 2 Порядку № 879 та згiдно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (oci) транспортного засобу спецiально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сферi метрологiї (Укрметртестандартом), не затверджена.

Результати вимірювання, здійснені при відсутності затвердженої Методики, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем під час винесення оскаржуваних постанов не враховано властивості вантажу, що перевозився (рідкий бетон), який є рідким (подільним) вантажем, який безперервно змішується в спеціальному барабані та постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху. Зважаючи на стан доріг, під час руху автомобіля даний вантаж може переміщуватися по всім осям транспортного засобу. І кожне зважування буде відрізнятись від попереднього. Тому, проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду транспортного засобу на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого (подільного) вантажу, не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу авто при заїзді на платформу ваг, тоді як рідкий (подільний) вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил та переміщується з осі на вісь під дією мінімального руху чи мінімального зміщення кута нахилу. Товарний бетон в бетонозмішувачі переміщується і внаслідок сили обертання і динамічного навантаження вага, що відображається при зважуванні рухомого вантажу значно збільшується, що робить дані зважування такими, що не відповідають дійсності.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.07.2019 у справі № 803/1540/16, оскільки, зміст спірних правовідносин і фактично-доказова база у справі, на яку посилається відповідач та у справі, яка розглядається, не є подібними.

За таких обставин, результати вимірювання рухомого транспортного засобу, в якому рідкий вантаж (рідкий бетон) обертається не прямолінійно і не по напрямку руху автомобіля, робить результати зважування необ`єктивними, некоректними і непридатними для використання в оскаржуваних постановах, оскільки такі результати вимірювання не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу за відповідних умов.

Частиною другою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до частини першої статті 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Постановою КМУ від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції від 16 червня 2021 року) затверджено Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - Порядок № 1174).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1174, автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі - автоматичний пункт) - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1174, під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

У даному випадку суд вважає, що результати вимірювань технічного засобу, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, є суперечливими і неправильними, оскільки вимірювання здійснювалось без врахування властивостей вантажа, що перевозився та за відсутності відповідної методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 17 Порядку № 1174, визначено, що у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Усупереч вимогам цієї норми у постановах про притягнення позивача до адміністративної відповідальності міститься лише посилання на пункт 22.5 ПДР, а конкретна інформація про нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на відповідній ділянці автомобільної дороги відсутня.

Наказом Міністерства інфраструктури від 27 вересня 2021 року № 512, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 р. за № 1286/36908, затверджено Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу ІІ Інструкції, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Згідно з додатком 1 Інструкції , мотивувальна частина постанови має містити: смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, зафіксовано транспортний засіб (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Згідно з п. 2 Розділу II Інструкції, Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п.3 Розділу II Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.8 Розділу II Інструкції, винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.3 Розділу IV Інструкції, винесені уповноваженими посадовими особами постанови, роздруковані на паперових бланках, обліковуються в автоматичному режимі з використанням засобів системи в Реєстрі адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ні у оскаржуваній постанові, ні у сервісі перевірки не зазначено повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, наявність та зазначення яких надало б можливість дійсно встановити наявність чи відсутність перевищення навантаження на вісь та його дійсний розмір.

Крім цього, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем залишено поза увагою вимоги п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 про допустиме перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Із наявних матеріалів справи не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу.

Судом встановлено, що постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, не в повній мірі відповідають вимогам Інструкції, оскільки не містять категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі. Вказані недоліки ставлять під сумнів врахування вказаних критеріїв при встановленні фактів перевищення встановлених законодавством вагових норм.

При цьому, оскаржувані постанови містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування оскаржувані постанови не містять, та доказів на підтвердження перевищення встановлених законодавством вагових норм не надано.

Крім того, відповідач належним чином не обґрунтував відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тонах.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність сертифікату на вимірювальний засіб, проведення його повірки, не може достеменно свідчити, що саме на час події він був повністю справний і доказів цього відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом, чого в даному випадку при винесенні постанови уповноваженою на те посадовою особою дотримано не було.

За ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: зокрема, скасовує постанову і закриває провадження в справі.

При цьому ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов і достатність підстав для їх задоволення із закриттям справ про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Так, в ст. 14-2 КУпАП встановлена фактично відповідальність лише за сам факт реєстрації транспортного засобу за певною особою. Однак, для того, щоб визнати особу правопорушником в її діяннях має бути склад адміністративного правопорушення, а не лише володіння автомобілем.

Конституція України жодної відповідальності власника за те, що він законно володіє своїм майном, не передбачає. Користуючись власністю, зокрема автомобілем, особа, яка його використовує, зобов`язана дотримуватися обмежень, що встановлені на законодавчому рівні. Для цього існують Закон України «Про дорожній рух» та Правила дорожнього руху, які встановлюють відповідні обмеження щодо осіб, які є учасниками дорожнього руху.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Аналізуючи викладене стає зрозумілим, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування транспортним засобом особою, тобто перебування особи у статусі водія, в іншому випадку у діях особи, якій пред`явлено обвинувачення у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху, буде відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний суд України по справі № 1-34/2010 від 22.12.2010 р. також наголосив на індивідуальному характері юридичної відповідальності.

Закріплений в Конституції України принцип індивідуалізації юридичної відповідальності це система правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до відповідальності, з метою запобігання безпідставного та необґрунтованого притягнення такої особи до юридичної відповідальності за діяння, які вона не вчиняла.

Наявність усіх ознак правопорушення (ст. 9 КУпАП) є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Варто зазначити, що правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У відповідності до цього, Конституцією України закріплено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Тобто, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи у вчиненні адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності, тобто, особа має брати безпосередню участь у процесі руху на дорозі, керувати транспортним засобом.

При підсумку викладеного не залишаються поза увагою також три інші статті Конституції України:

- людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3);

- права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55);

- конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64).

Розуміючи, що керування автомобілем - це здійснення експлуатації джерела підвищеної небезпеки, то обмеження, встановлені законодавцем, мають бути передбачені в нормативно-правових актах, однак, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

У зв`язку з чим, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху створює умови дотримання основних принципів та положень, відображених у ст. 3 Конституції України.

Щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що оскільки позивачем оскаржувані постанови отримані 01.07.2022 року, а позов подано до суду в десятиденний термін після їх отримання, то у відповідності до норм КУпАП даний строк ним не пропущено.

При вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 686/28291/19 за позовом до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Суд виходив з того, що аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 080 грн, а тому оскільки його позов задоволено повністю, понесені ним судові витрати необхідно компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті - де працює особа, яка винесла оскаржувані постанови.

Керуючись ст. 8, 9, 77, 139, 242-246, 271, 286 КАС України, ст. 247, 251, 258, 289, 293 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову серії ВМ № 00009771 від 14.02.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Скасувати постанову серії ВМ № 00009046 від 26.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 102000,00 грн.

Скасувати постанову серії ВМ № 00006048 від 06.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 102000,00 грн.

Скасувати постанову серії ВМ № 00005792 від 05.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 68000,00 грн.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місце знаходження: просп. Перемоги, 14, м. Київ, Київської області) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , понесені нею судові витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 20 80 (дві тисячі вісімдесят) гривнень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

- відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, ідентифікаційний код 39816845, місце знаходження: просп. Перемоги, 14, м. Київ Київської області.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2022 року.

Суддя Н.П. Черенкова