Справа № 200/19261/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року Справа№200/19261/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово - цивільної адміністрації, в якому просить суд зобов`язати поновити 8 ранг 4 категорію державного службовця шляхом видачі окремого розпорядження та внесення відповідних відомостей в його трудову книжку або прийняття відповідного рішення.

Ухвалою суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Підготовче засідання у справі відкладено з 09.02.2022 на 24.02.2022 о 11:00 год.

03.06.2022 від позивача надійшла заява про розгляд без участі.

Ухвалою суду від 07.07.2022 відкладено розгляд справи, у зв`язку з відсутністю можливості проводити судове засідання за участю сторін (їх представників) через існування загрози життю та здоров`ю учасників справи та працівників суду внаслідок триваючої широкомасштабної військової агресії Російської Федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, суд запропонував сторонам у разі відсутності заперечень подати заяви про розгляд заяви без їх участі (без участі їх представників) в письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 04.10.2022 призначено підготовче судове засідання на 27.10.2022 о 16 годині 30 хвилин в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4.

Розгляд справи за клопотанням представника відповідача було призначено в режимі відеоконференції. Проте, у зв`язку з технічними проблемами не вдалося налагодити зв`язок для проведення судового засідання, у зв`язку з чим відкладено підготовче судове засідання на 15.11.2022 о 11 год. 00 хв.

15.11.2022 від представника Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації надійшла заява про розгляд справи в письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 15.11.2022 закрите підготовче провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу 02.07.2007 був присвоєний 8 ранг державного службовця 4 категорії. 09.11.2010 позивача було позбавлено цього рангу на підставі розпорядження голови Старобешівської районної державної адміністрації. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.01.2012 позивачу було поновлено згаданий ранг. В подальшому, 16.07.2013 позивача знову було позбавлено цього рангу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 11.02.2014 вирок Ленінського районного суду міста Донецьк від 17.12.2012 та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 скасовані, визначено вважати позивача засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України (далі - КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в органах державної влади та управліннях, пов`язаних з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на три роки з конфіскацією майна. Позивач, посилаючись на цю ухвалу суду касаційної інстанції, вважає, що позбавлення 8 рангу 4 категорії державного службовця не було затверджено, а тому він повинен бути поновлений в правах.

В листопаді 2021 року позивач звернувся до голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації із заявою щодо часткового поновлення свого попереднього юридичного стану згідно з ухвалою ВССУ №5-4834км13 від 11.02.2014, оскільки Старобешівський район Донецької області з серпня 2014 є окупованим військами Російської Федерації. В цій заяві позивач просив поновити 8 ранг 4 категорії державного службовця шляхом внесення відповідних відомостей до трудової книжки та видачі окремого розпорядження.

За результатами розгляду вказаної заяви позивачу було повідомлено, що облдержадміністрація та її посадові особи не наділені повноваженнями щодо поновлення позивачу 8 рангу державного службовця.

Позивач вважає, що відповідач та його посадові особи самоусунулися від прямого виконання делегованих їм повноважень та захисту конституційних прав та свобод людини.

На підставі викладеного, позивач просить суд зобов`язати відповідача поновити 8 ранг 4 категорію державного службовця шляхом видачі окремого розпорядження та внесення відповідних відомостей в його трудову книжку або прийняття відповідного рішення.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позовну заяву, вказав, що в ухвалі суду касаційної інстанції, на яку посилається позивач, не зазначено про скасування вироку Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 в частині позбавлення позивача 8-го рангу державного службовця на підставі ст. 54 КК України. Позбавлення рангу є додатковим покаранням, застосованим разом з основним покаранням, за вчинення дій, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідачем наголошено, що жодним актом законодавства не передбачено перехід повноважень, прав та обов`язків від райдержадміністрацій ліквідованих районів до відповідача та виконання відповідачем функцій органів державної влади, які тимчасово не здійснюють покладені на них повноваження у зв`язку з тимчасовою окупацією частини території Донецької області.

На переконання відповідача позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки він звернувся до суду через сім років з дня, коли він дізнався про результати касаційного перегляду кримінальної справи.

Відповідач вважає, що позовні вимоги безпосередньо стосуються спірних питань щодо вироку суду, а тому провадження в адміністративній справі підлягає закриттю, оскільки питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються в порядку кримінального судочинства.

На підставі викладеного, відповідач просить суд залишити позовну заяву без розгляду, закрити провадження у справі, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач, відхіляючі заперечення відповідача проти позову, вказав, що Старобешівський район є адміністративно-територіальною одиницею Донецької області, а його районна державна адміністрація підпорядковувалася відповідачу. З відповідача не знято відповідальності та необхідності вчиняти певні дії щодо дотримання фундаментальних прав та свобод людини та громадянина в межах своїх повноважень на території Донецької області, включаючи мешканців Старобешівського району. Відповідач не надав доказів та аргументів про відсутність у нього відповідних повноважень та не надав інформації про орган, до якого органу слід звернутися стосовно дотримання положень Конституції України. Позивачем наголошено, що кримінальне переслідування відносно нього було зумовлено політичними чинниками. Ця справа повинна розглядатися у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач не оскаржує судові рішення в рамках кримінального провадження, а оскаржує невиконання відповідачем судового рішення в межах позову.

Дослідивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Донецька обласна державна адміністрація, ідентифікаційний код юридичної особи 00022473, місцезнаходження: Донецька область, місто Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 6.

Донецька обласна військово-цивільна адміністрація утворена на підставі п. 1 Указу Президенту України від 05.03.2015 №123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» (далі - Указ №123/2015).

Відповідно до п. 2 Указу №123/2015 у зв`язку з утворенням обласних, районних військово-цивільних адміністрацій, зазначених у ст. 1 цього Указу: Донецька та Луганська обласні державні адміністрації набувають статусу відповідно Донецької та Луганської обласних військово-цивільних адміністрацій, а голови Донецької та Луганської обласних державних адміністрацій - статусу керівників відповідно Донецької та Луганської обласних військово-цивільних адміністрацій.

29.06.2005 позивача призначено на посаду першого заступника голови Старобешівської районної державної адміністрації та присвоєно 9 ранг державного службовця 4 категорії на підставі розпорядження голови адміністрації №63к від 29.06.2005, що підтверджується записом №27 трудової книжки позивача.

02.07.2007 позивачу присвоєний 8 ранг державного службовця 4 категорії на підставі розпорядження голови РДА №53рк від 02.07.2007, що підтверджується записом №28 трудової книжки позивача.

09.11.2010 позивача позбавлено 8 рангу державного службовця на підставі розпорядження голови РДА №75рк від 09.11.2010, що підтверджується записом №29 трудової книжки позивача.

17.02.2012 позивачу поновлений 8 ранг державного службовця на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 30.01.2012 у справі № 2а/0570/21794/2011, що підтверджується записом №30 трудової книжки позивача.

16.07.2013 позивача позбавлено 8 рангу державного службовця на підставі розпорядження голови РДА №88рк від 16.07.2013, що підтверджується записом №31 трудової книжки позивача.

11.02.2014 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянув касаційні скарги засуджених, у тому числі позивача, їх захисників на вирок Ленінського районного суду міста Донецьк від 17.12.2012 та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013, що підтверджується ухвалою від 11.02.2014 у справі №5-4834км13 (далі - ухвала ВССУ від 11.02.2014).

В ухвалі ВССУ від 11.02.2014 вказано, що вироком Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 позивача засуджено за: ч. 3 ст. 368 КК України (в ред. КК 2001 року) на 10 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна; ч. 1 ст. 345 КК України (в ред. КК 2001 року) на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно позивачу визначено покарання у виді 10 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціям строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 54 КК України позивача позбавлено 8-го рангу державного службовця.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 вирок місцевого суду змінено. Постановлено вважати позивача засудженим за: ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції КК 2001 року) на 8 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративне господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 345 КК України (в ред. КК 2001 року) на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно позивачу визначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і управліннях, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарським функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 54 КК України позивача позбавлено 8-го рангу державного службовця

Також в ухвалі ВССУ від 11.02.2014 вказано, що апеляційний суд, розглядаючи апеляційні скарги, дотримався вимог ст. 377 КПК України, належним чином проаналізував усі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляцій, на кожний з них дав вичерпну відповідь.

Разом з тим, при вирішенні питання про кримінальну відповідальність засудженого позивача за ч. 1 ст. 345 КК України апеляційним судом неправильно застосовано кримінальний закон.

Таким чином, судові рішення щодо позивача в частині його засудження за ч. 1 ст. 345 КК України підлягають скасуванню, а справа закриттю на підставі ст.ст. 11-1, 400-1 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

В резолютивній частині ухвали ВССУ від 11.02.2014 зазначено, що касаційні скарги позивача і його захисника підлягають частковому задоволенню.

Вирок Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 щодо позивача в частині його засудження за ч. 1 ст. 345 КК України скасовані, а кримінальну справу щодо нього в цій частині закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності

Виключено з судових рішень посилання суду про призначення позивачу покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Визначено вважати позивача засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції КК 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в органах державної влади та управліннях, пов`язаних з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на три роки з конфіскацією майна.

01.11.2021 позивач звернувся до голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Кириленка П.О. із заявою щодо часткового поновлення попереднього юридичного стану в частині поновлення 8 рангу 4 категорії згідно з ухвалою ВССУ від 11.02.2014 шляхом внесення відповідних відомостей до трудової книжки та видачі окремого розпорядження.

За результатами розгляду звернення позивача, відповідач листом №21/28-21 від 15.11.2021 повідомив, що до звернення не надано документів про скасування вироку Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 в частині позбавлення позивача 8 рангу державного службовця. З посиланням на Закон України «Про державну службу» відповідач у вказаному листі зазначив, що облдержадміністрація та її посадові особи не наділені повноваженнями щодо поновлення позивачу 8 рангу державного службовця.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1 ст. 3 КК України).

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом (ч. 3 ст. 3 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 52 КК України основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.

Додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна (ч. 2 ст. 52 КК України).

За одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом (ч. 4 ст. 52 КК України).

Згідно з ст. 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ухвалу ВССУ від 11.02.2014, проте з аналізу її мотивувальної та резолютивної частин слідує, судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовані в частині, а не повністю.

Вирішальне значення для вирішення спору, який виник в цій адміністративній справі, має значення обставина часткового скасування судом касаційної інстанції судових рішень попередніх інстанцій.

Судові рішення попередніх інстанцій скасовані в частині засудження позивача за ч.1 ст. 345 КК України.

Як вказав суд касаційної інстанції, злочин, склад якого передбачений ч. 1 ст. 345 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому, згідно з ст. 54 КК України покарання у вигляді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, може бути призначено, якщо особа засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа.

Таким чином, додаткове покарання - позбавлення 8-го рангу державного службовця не призначається за скоєння злочину, склад якого передбачений ч. 1 ст. 345 КК України, оскільки такий злочин є злочином середньої тяжкості, а не тяжким чи особливо тяжким.

Додаткове покарання - позбавлення 8-го рангу державного службовця призначено позивачу за вчинення дій, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 368 КК України, а в цій частині суд касаційної інстанції підтвердив правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, вирок Ленінського районного суду м. Донецька від 17.12.2012 та ухвала Апеляційного суду Донецької області від 28.05.2013 в частині призначення позивачу додаткового покарання - позбавлення 8-го рангу державного службовця є чинними, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Судом також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) до Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово - цивільної адміністрації (Донецька область, місто Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 6, ), про зобов`язання поновити 8 ранг 4 категорію державного службовця шляхом видачі окремого розпорядження та внесення відповідних відомостей в його трудову книжку або прийняття відповідного рішення відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова