Справа № 140/14364/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/14364/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Рівненської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною щодо затримки виконання рішення суду та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2021 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі відповідач 1, Офіс Генерального прокурора), Рівненської обласної прокуратури (далі - відповідач 2, обласна прокуратура) про визнання бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області з 21.02.2020 протиправною, зобов`язання Рівненську обласну прокуратуру стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області за період з 21.02.2020 по 28.05.2020 в розмірі 214022,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Рівненської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу його позовні вимоги задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення, зобов`язано Офіс Генерального прокурора винести наказ про поновлення його на роботі та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на публічній службі в податковій міліції та на посаді заступника прокурора Рівненської області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає до негайного виконання.

Офіс Генерального прокурора достовірно знаючи про таке рішення в добровільному порядку його не виконав. 01.04.2020 позивач звернувся із листом до Генерального прокурора із письмовою заявою про поновлення на роботі. На його заяву було повідомлено, що в рішенні суду не визначено дати з якої позивач підлягає поновленню на роботі. Лише 29.05.2020 відповідно до наказу Генерального прокурора № 141-к його поновлено на посаді заступника прокурора Рівненської області.

Позивач вказує на те, що відповідачем 1 рішення суду з 21.02.2020 по 28.05.2020 в добровільному порядку виконано не було, що свідчить про його протиправну бездіяльність.

На думку позивача, Офіс Генерального прокурора допустив затримку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14 про поновлення його на посаді за період з 21.02.2020 по 28.05.2020, що становить 67 робочих дні та це є підставою відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання вказаного рішення суду про поновлення на посаді в сумі 214022,72 грн. (67 робочих дні х 4,23 коефіцієнт коригування х 755,17 грн.).

Позивач просить стягнути з Рівненської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14 про поновлення його на посаді за період з 21.02.2020 по 28.05.2020 в сумі 214022,72 грн. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду 22.12.2021, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022, позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Рівненської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною щодо затримки виконання рішення суду та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду повернуто позивачу без розгляду на підставі частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Постановою Верховного Суду від 30.08.2022 ухвалу Волинського окружного адміністративного суду 22.12.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Волинського окружного адміністративного суду, до якого справа надійшла 21.09.2022.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач - 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своє позиції вказав на те, що затримка у поновленні позивача на роботі була викликана із не зазначенням в судовому рішенні дати з якої його поновлено на роботі. Крім того, звертає увагу на ту обставину, що позивач невірно визначив кількість днів затримки виконання рішення суду та не обґрунтованість застосування при її обрахунку коефіцієнту підвищення. Зазначив, що позивача у встановленому порядку не було переведено до новоутворених прокуратур, а тому він не мав права на обрахунок заробітної плати відповідно до Постанови КМ України №1155 від 11.12.2019 «Про умови оплати праці прокурорів», якою затверджено нові посадові оклади прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур. Відтак, обрахунок середнього заробітку позивача повинен обраховуватися із розміру 755,17 грн, відповідно до Постанови КМ України №100 від 08.02.1995, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. На підставі наведеного просить в позові відмовити.

Відповідач - 2 позовні вимоги заперечив, та на обґрунтування своєї позиції вказав на те, що норми статті 236 КЗпП України, слід застосовувати за умови добросовісного користування позивачем своїми правами, в тому числі, і правом на примусове виконання рішення суду. У даному випадку позивач не скористався своїм правом на примусове виконання рішення суду.

Також звертає увагу на неправильне обрахування позивачем кількості робочих днів при розрахунку затримки виконання рішення суду. Зазначає, що позивач не пройшов атестацію, а тому відповідно до внесених законодавством змін не мав права на отримання заробітної плати у нових розмірах. З врахуванням вказаного в задоволенні позову просив відмовити.

У відповіді на відзив позивач звертає увагу на те, що відповідно до норм чинного законодавства, він має право на отримання відповідних коштів за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді із застосуванням коефіцієнтів.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Рівненської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу його позовні вимоги задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення його з посади заступника прокурора Рівненської області, зобов`язано Офіс Генерального прокурора винести наказ про поновлення його на роботі та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на публічній службі в податковій міліції та на посаді заступника прокурора Рівненської області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає до негайного виконання (а.с. 62-66).

Наказом Генерального прокурора №141к від 29.05.2020 було скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 №1471-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Рівненської області та поновлено його на посаді (а.с. 91).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

За приписами частин першої - третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За загальним правилом в питаннях регулювання публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (частина п`ята статті 235 КЗпП України).

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період (вказані висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 у справі № 821/1678/16, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються при вирішенні цієї справи).

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області підлягало до негайного виконання, проте фактично виконане відповідачем шляхом видання наказу Генерального прокурора України від 29.05.2020 № 141к.

Тобто, період затримки виконання вказаного рішення суду становить з 21.02.2020 до 28.05.2020, що складає 66 робочих днів. Суд зауважує, що позивачем невірно визначено кількість робочих днів у розрахунку, так як фактично складає 66 робочих днів, а не 67 як визначив позивач. Саме за цю кількість днів підлягає стягненню середній заробіток.

Суд звертає увагу, що при встановленні факту затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, середній заробіток працівнику підлягає виплаті незалежно від причин такої затримки.

Щодо визначення розміру середньоденного заробітку для проведення відповідного розрахунку, суд звертає увагу на наступне.

Під час розгляду справи №826/18229/14 про поновлення позивача на посаді Окружним адміністративним судом міста Києва у рішенні від 20.02.2020 при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу проведені відповідні обрахунки сум. У даному випадку судом такі розрахунки проведено у відповідності до Постанови КМ України №100 від 08.02.1995, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок). Судом при проведенні обрахунку середнього заробітку ОСОБА_1 застосовано п. 10 Порядку, яким було передбачено коригування коефіцієнтів підвищення посадових окладів.

Зокрема, середньоденна заробітна плата на момент звільнення позивача становила 755,17 грн. Із застосуванням коефіцієнта підвищення за період з 01.12.2015 по 05.09.2017 - 1,25 він склав 943,96 грн.

У період з 06.09.2017 по 20.02.2017 середньоденна заробітна плата склала 2208,87 грн (943,96 х 2,34).

При розрахунку середнього заробітку при затримці виконання рішення про поновлення на роботі, суд бере до уваги розмір середньоденного заробітку у 2208,87 грн, визначеного у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14, із застосуванням п. 10 Порядку (а. с. 66).

У даному випадку органом, що повинен був винести рішення про поновлення позивача на посаді виступає Офіс Генерального прокурора, а виплату заробітної плати - Рівненська обласна прокуратура, а тому, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про стягнення з Рівненської обласної прокуратури середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14 частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області в сумі 145785,42 грн ( 2208,87 грн. х 66 робочих днів) за період з 21.02.2020 по 28.05.2020, за затримку виконання рішення суду.

Що стосується тверджень позивача про необхідність застосування при обрахунку середнього заробітку за час затримки у даній справі п.10 Порядку та коефіцієнту коригування в розмірі 4,33, суд зазначає наступне.

Як вже вказувалось вище судом при поновленні на роботі позивача було визначено середньоденний заробіток позивача, в тому числі із застосуванням п. 10 Порядку.

На думку суду, при вирішенні спорів про стягнення заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді та застосуванні статті 236 КЗпП України та обрахуванні сум, що підлягають стягненню, суд який розглядає таку справу повинен брати до уваги середній заробіток особи, визначений у рішенні суду про поновлення особи на посаді та розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У даному випадку, при поновленні особи на посаді судом було застосовано п.10 Порядку та визначено такий заробіток у розмірі 2208,87 грн, який в даному випадку і підлягає застосуванню при обрахунку сум за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Крім того, суд звертає увагу, що спори у порядку статті 236 КЗпП України, є похідними від справ про поновлення на роботі. Саме там суд при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначає її розмір та за наявності підстав, необхідність застосування коефіцієнта підвищення посадового окладу, що ним і було зроблено.

Суд зазначає, що зміна посадових окладів працівників прокуратури відбулася з 16.01.2020. На той час розгляд справи позивача про поновлення на посаді не був вирішений.

Однак, з даного приводу суд зазначає, що при вирішенні спору у справі №826/18229/14 питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014 по 20.02.2020 вирішено судом.

Суд враховує, що рішення у справі №826/18229/14 в частині стягнення коштів, залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

При вирішенні спору у справі №826/18229/14 позивач не скористався своїм правом на збільшення позовних вимог в цій частині, хоча така можливість в нього була, і при цьому, ні в апеляційній скарзі, ні при подачі касаційної скарги рішення суду першої інстанції в частині суми стягнутих коштів за час вимушеного прогулу ним не оспорювалося.

Відтак, в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Також не підлягають до задоволення і вимоги позивача до відповідача 1 про визнання протиправною бездіяльності щодо затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 в справі №826/18229/14, оскільки такі вимоги повинні вирішуватись в порядку статті 383 КАС України (щодо вирішення процесуальних питань пов`язаних з виконанням судового рішення в справі №826/18229/14), а не шляхом подання окремого позову та розгляду питання про стягнення коштів за затримку виконання судового рішення.

Для застосування статті 236 КЗпП України достатньо встановлення факту затримки, незалежно від причин такої затримки.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 26.11.2021 ( а.с.59) за немайнову вимогу та 2140,22 грн відповідно до квитанції від 09.12.2021 № 0.0..1 (а.с.18).Відтак судовий збір стягується пропорційно до задоволених вимог.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 судовий збір, сплачений відповідно до квитанції від 09.12.2021 № 0.0..1 (а.с.18) в сумі 1457,85 грн. Інші витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №826/18229/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Рівненської області в сумі 145785,42 гривні (сто сорок п`ять тисяч сімсот вісімдесят п`ять гривень 42 копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1457,85 грн. (одна тисяча чотириста п`ятдесят сім гривень 85 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: Офіс Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ).

Відповідач 2: Рівненська обласна прокуратура (33028, м. Рівне, вул. 16 липня, 52, ).

Суддя Р.С. Денисюк