Справа № 420/9342/22
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9342/22

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В. Дата і місце ухвалення: 04.10.2022р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2022 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №331486 від 27 червня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною постановою відповідачем необґрунтовано застосовано до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в розмірі 17 000,00 грн. за порушення абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (відсутність у водія тахокарти за 18.02.2022р. та бланку підтвердження діяльності), оскільки наявність тахографу є обов`язковою лише при здійсненні міжнародних перевезень. До того ж, водій належного позивачу автобуса марки SETRA, модель S315, державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав можливості надати посадовій особі відповідача тахокарту за 18.02.2022р. у зв`язку із знаходженням останнього в цей день у відпустці, про що він зазначив в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №338001 від 19.02.2022р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №331486 від 27 червня 2022 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 04.10.2022р. з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги наданий позивачем бланк підтвердження діяльності, згідно якого в період з 12.02.2022р. по 19.02.2022р. водій транспортного засобу ОСОБА_2 не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів у зв`язку із знаходженням його у відпустці. Копія банку підтвердження діяльності була відсутня у водія на момент проведення перевірки, а також не надавалася відповідачу у ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. До того ж, судом не враховано, що відсутність на момент проведення перевірки бланку підтвердження діяльності підтверджено водієм ОСОБА_2 , який власноручно зазначив в акті перевірки, що бланк підтвердження діяльності знаходиться у директора.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що непред`явлення під час проведення перевірки бланку підтвердження діяльності свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що основним зареєстрованим видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (КВЕД 49.31).

Діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом позивач здійснює на підставі ліцензії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція України) серії АЕ №187081 від 25.12.2012р. Дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами, міжнародні перевезення пасажирів автобусами.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_1 належить на праві власності автобус марки SETRA, модель S315, державний номерний знак НОМЕР_1 .

19.02.2022р. о 19 год. 10 хв. старшим державним інспектором ВДК у Черкаській області на автодорозі Київ-Одеса 210 км + 450 м проведено перевірку належного ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу автобусу марки SETRA, модель S315, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював нерегулярні перевезення пасажирів по маршруту м.Київ м.Одеса (28 пасажирів) на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За наслідками перевірки складено акт №338001 від 19.02.2022р., яким зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зокрема, зафіксовано здійснення перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутність у водія тахокарти за 18.02.2022р. та бланку підтвердження діяльності.

У графі «пояснення водія про причини порушень» водій ОСОБА_2 зазначив, що тахокарта відсутня за 18.02.2022р. у зв`язку з тим, що він перебував у відпустці, а бланк підтвердження діяльності знаходиться у директора.

27.06.2022р., за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (акт від 19.02.2022р. №338001), начальником відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №331486, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн. за порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови ФОП ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_1 та скасовуючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №331486 від 27.06.2022р. суд першої інстанції зазначив, що позивач надав бланк підтвердження діяльності, який вказує на те, що в період з 12.02.2022р. по 19.02.2022р. водій не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів, оскільки знаходився у відпустці. Зазначене, за висновками суду першої інстанції, цілком спростовує доводи відповідача щодо наявності порушень з боку позивача законодавства про автомобільний транспорт, що виключає застосування до нього адміністративно-господарського штрафу.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ст.1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. (далі Порядок №1567).

Пунктом 2 Порядку №1567 визначено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Абзацом 1 пункту 4 Порядку №1567 встановлено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст.39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частин 1 та 4 статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Аналіз положень статті 39 Закону №2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень не встановлено їх вичерпний перелік, зокрема, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010р. (далі - Інструкція №385), яка прийнята відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті.

Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктами 6.1 та 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Згідно п.6.4 Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

07 вересня 2005 року прийнято Закон України №2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних Засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева».

З 20.12.2010р. набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Таким чином, в розумінні вказаних норм у їх сукупності водій транспортного засобу автобуса марки SETRA, модель S315, державний номерний знак НОМЕР_1 , зобов`язаний був надати посадовій особі відповідача тахокарту за 18.02.2022р. або бланк підтвердження діяльності. Тахокарта фіксує відомості про режим праці та відпочинку водія, а бланк підтвердження діяльності містить інформацію про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом.

Однак, як слідує з акту перевірки №338001 від 19.02.2022р. водій ОСОБА_2 не надав старшому державному інспектору ВДК у Черкаській області ні тахокарти за 18.02.2022р., з посиланням на перебування водія у відпустці, ані бланку підтвердження діяльності, з посиланням на те, що він знаходиться у директора.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що позивач надав бланк підтвердження діяльності, який вказує на те, що в період з 12.02.2022р. по 19.02.2022р. водій не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів, оскільки знаходився у відпустці.

Колегія суддів вважає необґрунтованим прийняття судом до уваги вказаного бланку діяльності, оскільки відповідальність за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу настає за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.

Тобто, визначальним при вирішенні даного спору є не встановлення наявності у ФОП ОСОБА_1 бланку підтвердження діяльності, а встановлення факту відсутності його саме на момент проведення перевірки.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу був бланк підтвердження діяльності та надавався останнім посадовій особі відповідача.

Натомість, у графі «пояснення водія про причини порушень» акту перевірки №338001 від 19.02.2022р. водій ОСОБА_2 зазначив, що тахокарта відсутня за 18.02.2022р., а бланк підтвердження діяльності знаходиться у директора.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-III.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо неправомірності прийняття оскаржуваної постанови, позивач наголошував на тому, що за порушення ст.39 Закону № 2344-ІІІ до відповідальності можуть бути притягнуті лише ті автомобільні перевізники, що здійснюють міжнародні автомобільні перевезення. Оскільки позивач здійснює внутрішні перевезення, то застосування до нього адміністративно-господарського штрафу згідно з спірною постановою є протиправним та безпідставним.

Такі доводи позивача колегія суддів відхиляє як необґрунтовані та зазначає, що вимоги Інструкції №385 поширюються на усіх суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Разом з тим, згідно пункту 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що відповідачем правомірно було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №331486 від 27 червня 2022 року. А відтак, відсутні підстави для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вказаної постанови.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №331486 від 27 червня 2022 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 листопада 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук