Справа № 420/18473/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Носач В.О.

За участю сторін:

Представника позивача: Варламова М.М.

Представника відповідача: Лисого С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції (далі ГУНП) в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 серпня 2021 року №1896 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області» в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10 вересня 2021 року №1430 о/с в частині звільнення за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області поновити на службі в поліції старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 вересня 2021 року по день поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на службі старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 серпня 2021 року №1896 його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10 вересня 2021 року №1430 о/с позивача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) було звільнено зі служби в поліції.

Водночас позивач вважає притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції незаконним, а вищевказані накази в частині звільнення його зі служби в поліції протиправними, оскільки наявність кримінального провадження відносно нього за відсутності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, не може бути самостійною і достатньою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення тих самих дій, що інкримінуються як вчинення злочину. Відносно позивача відсутній обвинувальний вирок суду, яким би було встановлено вчинення позивачем злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022 року воєнний стан продовжений до 25.04.2022 року.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2212-IX від 21.04.2022, воєнний стан продовжений до 25.05.2022 року.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року, воєнний стан продовжений до 23.08.2022 року.

Під час підготовчого провадження у справі сторони надали відзив на адміністративний позов, додаткові пояснення та письмові докази по суті обставин справи.

15.08.2022 року ухвалою суду підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26.09.2022 року провадження у справі було зупинено та в подальшому поновлено 21.11.2022 року.

У судовому засіданні 21.11.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові (т. 1 а.с. 1-12), та просив їх задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов (т. 1 а.с. 52-78) та наполягав, що оскаржувані накази є законним та обґрунтованим, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.

04.07.2021 року о 20.00 год. до Головного управління з Ізмаїльського районного відділу поліції (далі РВП) ГУНП в Одеській області надійшла інформація про те, що 04.07.201 року посадовими особами Територіального управління ДБР, розташованого в м.Миколаєві, прокуратури Одеської області та УСБУ в Одеській області в рамках кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000147 від 16.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу (далі КК) України, під час отримання неправомірної вигоди у розмірі 2000 доларів США затримано старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 та старшого слідчого слідчого відділу цього районного відділу поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2

05.07.2021 року позивачу було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 02.09.2021 року включно.

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.07.2021 року №1487 на підставі доповідної записці т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Одеській області за даним фактом було призначено службове розслідування (т. 1 а.с. 101-102, 105-106).

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.07.2021 року №1018о/с старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків (т. 1 а.с. 103-104, 105-106).

Із зазначеними наказами позивача було ознайомлено під особистий підпис.

05.08.2021 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №1742 було продовжено термін проведення службового розслідування призначеного наказом від 07.07.2021 року №1487 до 04.09.2021 року (т. 1 а.с. 107-108).

За висновками проведеного службового розслідування від 25 серпня 2021 року комісією встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2 частини 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 9, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VII, Присяги працівника поліції, ч. 1 ст. 41 та ч. 1 ст. 223 КПК України, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, пункту 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, яка затверджена наказом МВС України від 07.07.2017 року №575, посадової інструкції, пунктів 1 та 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, п. 14 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 року №930, пунктів 36, 39, 49, 76 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 року №55, п.6 Порядку використання бланків ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП в Одеській області від 04.11.2016 року №2718 (т. 1 а.с. 201-235).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25 серпня 2021 року №1896 старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 236-255).

Із зазначеним наказом позивача було ознайомлено 02.09.2021 року (т. 1 а.с. 35).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10 вересня 2021 року №1430 о/с позивача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) було звільнено зі служби в поліції (т. 1 а.с. 92).

Не погоджуючись із зазначеними наказами від 25.08.2021 року №1896 та від 10.09.2021 року №1430 о/с та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/18473/21.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши доводи та заперечення сторін, заяви по суті справи та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VIIІ. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п. 1 частини 1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п. 2 частини 1).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно частини 3 цієї статті на Державу покладений обов`язок відповідно до закону відшкодовувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно з статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно пунктів 1, 2, 9, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За приписами частини першої статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Тобто, зазначена норма містить вичерпний перелік підстав для звільнення особи зі служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У пункті 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що мас ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 2 розділу II Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень п. 1, 4,7 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VI Порядку № 893).

Відповідно до абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 (далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Статтею 41 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України встановлено, що оперативні підрозділи, зокрема, органів Національної поліції здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, дізнавача, прокурора.

Під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.

Доручення слідчого, дізнавача, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов`язковими для виконання оперативним підрозділом.

Стаття 223 КПК України визначені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій, які є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Пунктом 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, яка затверджена наказом МВС України від 07.07.2017 року №575 визначено, що виконання доручень слідчих (дізнавачів) повинно здійснюватися у строки, зазначені у дорученнях. У разі неможливості своєчасного виконання доручення продовження строку його виконання письмово погоджується зі слідчим (дізнавачем), який дав доручення.

Ведення в центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» регламентовано Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100.

Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджентй наказом МВС України від 15.11.2017 року №930 встановлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ, організацій та закладів професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Національної поліції України, порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян.

Так, у висновку проведеного службового розслідування вказано, що 07.07.2021 року на розгляд керівництва Головного управління Національної поліції в Одеський області надійшла доповідна записка УКЗ ГУНП в Одеській області №9/5734 про те, що 04.07.2021 року посадовими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, та УСБУ в Одеській області в рамках кримінального провадження від 16.06.2021 року №0000147, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 .

05.07.2021 року позивачу було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 368 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 02.09.2021 року включно.

З огляду на вищезазначене, з метою проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією ГУНП в Одеській області було досліджено данні, отримані з відкритих джерел Єдиного державного реєстру судових рішень, дані Інформаційного порталу Національної поліції, письмові свідчення кола визначених осіб, у тому числі поліцейських, які володіли інформацією щодо обставин справи, службові документи, створені за даною подією посадовими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, відеозаписів з камери спостереження за 04.07.2021 року встановленої у фойє районного відділу поліції, а також досліджено службову діяльність позивача та обставини його затримання 04.07.2021 року.

Так відповідно до посадової інструкції капітана поліції ОСОБА_1 від 29.03.2021 року (реєстр. №ВПІ-2/554), розробленої підполковником поліції ОСОБА_3 та затвердженої полковником поліції ОСОБА_4 , до посадових обов`язків позивача входила, зокрема, робота з розшуку осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, безвісно зниклих осіб, встановлення особи невпізнаних трупів, ведення контрольно-наглядових справ по лінії «крадіжка мобільних телефонів, шахрайства, БЗТЛ, іноземець», забезпечення особистого дотримання дисципліни та законності при виконанні основних завдань і повноважень, а також сумлінного ставлення до виконання своїх обов`язків, тактовного та ввічливого ставлення до громадян, безумовного дотримання законності, запобігання корупції.

Дисциплінарною комісією встановлено, що 11.04.2008 року до Ізмаїльського МВ надійшло повідомлення від ОСОБА_5 (проживає за адресою: в АДРЕСА_1 ) про те, що її сусідка ОСОБА_6 (що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) тривалий час не з`являться за місцем мешкання. Дане повідомлення було зареєстровано в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини (ЖРЗПЗ) за №2662 від 11.04.2008 року.

За фактом встановлення місцезнаходження зниклої безвісти ОСОБА_6 . Ізмаїльським міським відділом заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №039534 від 21.11.2008 року.

05 лютого 2013 року до Ізмаїльського МВ надійшли матеріали сектору карного розшуку за повідомленням ОСОБА_5 про те, що місцезнаходження ОСОБА_6 не встановлено, на підставі чого 06.12.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості за №0004322 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню проводилося слідчими Ізмаїльського МВ та у подальшому, а саме 20.06.2019, здійснення досудового розслідування доручено групі слідчих Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та старшим даної групи визначено слідчого слідчого відділу даного підрозділу поліції старшого лейтенанта поліції Чифліклій Ф.П.

При цьому в ході вивчення службової діяльності капітана поліції ОСОБА_1 було встановлено, що 07.05.2021 року до ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП надійшло доручення старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП старшого лейтенанта поліції Чифліклія Ф.П. (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021 року) про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому y ЄРДР №0004322, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення ОСОБА_6 .

За результатами вивчення резолюцій, накладених на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України (реєстр. № ВП-4/119 від 06.05.2021), було встановлено, що воно на розгляд начальнику Ізмаїльського РВП ГУНП або особі, яка виконувала його обов`язки, не надавалось. Натомість заступник начальника СВ Ізмаїльського РВП ГУНП капітан поліції Мінчев I.C. наклав 05.05.2021 року резолюцію щодо визначення заступника начальника ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_7 відповідальною особою за виконання доручення.

07.05.2021 року капітан поліції ОСОБА_7 отримав зазначене доручення, та наклав свою резолюцію, визначивши виконавцем старшого оперуповноваженого ВКІ Ізмаїльського РВП ГУНП капітана поліції Комерзана С.В

В рамках виконання доручення (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021) капітаном поліції ОСОБА_1 було отримано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна витяг за №256316520 від 13.05.2021 щодо об`єкта нерухомого майна безвісти зниклої ОСОБА_6 , а саме квартири АДРЕСА_3 .

Із зазначеного витягу встановлено, що зазначене нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_8 . Також на виконання вказаного доручення ОСОБА_1 було допитано 12.04.2021 року у якості свідка ОСОБА_8 за фактом придбання вказаного нерухомого майна та склав протокол допиту.

Усю зазначену документацію разом із рапортом про виконання доручення слідчого капітаном поліції ОСОБА_1 направлено 14.05.2021 року за №BH-2/119 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_9 .

Також у висновку службового розслідування вказано, що 04.07.2021 року близько 18.15 год. до Ізмаїльського РВП прибула особа ( ОСОБА_8 ), у власності якої перебуває квартира безвісно зниклої ОСОБА_6 . Вказану особу зустрів біля входу капітан поліції ОСОБА_1 та провів до службового кабінету відділу кримінальної поліції, розташованого на 4 поверсі адміністративної будівлі Ізмаїльського РВП.

Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 10 Розділу VI Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 року №440 усі без винятку особи, які затримані, доставлені, викликані працівниками поліції для складання матеріалів про адміністративні правопорушення, проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій, чи прибули з особистих або службових питань, реєструються в журналі обліку доставлених, відвідувачі та запрошених.

При цьому, як вказано у висновку службового розслідування, за результатами перевірки вказаного журналу за 04.07.2021 року записів про прибуття до підрозділу поліції особи, у власності якої перебуває квартира безвісно зниклої ОСОБА_6 , не виявлено, що вказує на неділові стосунки капітана поліції ОСОБА_1 із вказаною особою.

Також у висновку вказано, що ОСОБА_8 передав у службовому кабінеті капітану поліції ОСОБА_1 неправомірну вигоду (грошові кошти) у сумі 2000 доларів США та останнього працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, було викрито у вчиненні злочину та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Крім того, в межах службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено, що капітану поліції ОСОБА_1 було доручено виконання 38 доручень слідчих, наданих у порядку статті 40 КПК України.

Так відповідно до частини 4 статті 40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Пунктом 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, яка затверджена наказом МВС України від 07.07.2017 року №575 передбачено, що виконання доручень слідчих (дізнавачів) повинно здійснюватися у строки, зазначені у дорученнях. У разі неможливості своєчасного виконання доручення продовження строку його виконання письмово погоджується зі слідчим (дізнавачем), який дав доручення.

Так у висновку службового розслідування вказано, що 12 доручень з 38, які були надані позивачу, були виконані з порушенням встановленого слідчими терміну. Будь-яка інформація щодо погодження зі слідчими продовження терміну виконання доручень відсутня.

Також в ході проведення Комісією перевірки матеріалів Єдиного обліку (далі ЄО), розгляд яких було доручено капітану поліції ОСОБА_1 , було також виявлено низку порушень.

Так, під час розгляду матеріалів ЄО №5020 від 02.04.2021 року, №5826 від 16.04.2021 року, капітаном поліції ОСОБА_1 були проведені слідчі дії (допити потерпілих), хоча відповідні відомості до ЄРДР внесені не були, про що свідчать відповідні рапорти капітана поліції ОСОБА_10 та відповіді заявникам.

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, Прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація.

Заяви (повідомлення) можуть бути усні або письмові:

усні заяви (повідомлення) від осіб уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський, до повноважень якого це належить, вносить до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (додаток 2);

під час особистого звернення заявника до органу (підрозділу) поліції із письмовою заявою (повідомленням) уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції її (його) приймає і реєструє.

Так перевіркою матеріалів ЄO №№5804 від 15.04.2021, 5826 від 16.04.2021, 5836 від 16.04.2021, 7334 від 13.05.2021, 7643 від 19.05.2021, 7810 від 21.05.2021, 5803 від 16.04.2021, 8016 від 25.05.2021, 8337 від 01.06.2021 встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 1 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, під час отримання усних заяв (повідомлень) про кримінальні правопорушення та інші події систематично до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (передбачений додатком 2 до вищевказаного Порядку) відповідні відомості не вносив, а керувався п.6 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1377, яка втратила чинність ще 05.04.2019 року.

Також за результатами проведеної перевірки відповідей заявникам за матеріалами ЄО, розгляд який здійснювався на підставі Закону України «Про звернення громадян», виявлено систематичне порушення капітаном поліції ОСОБА_1 вимог п.14 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 року №930, в частині не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення.

Вищевказане, за висновком дисциплінарної комісії, свідчить про незнання позивачем нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, неналежну підтримку рівня своєї підготовки (кваліфікації), необхідного для виконання службових повноважень, що є порушенням п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, п.п. 1, 2, 9 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НПУ, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII.

Окрім цього, на бланку Ізмаїльського РВП ГУНП, який використовувався при підготовці відповідей заявникам, в порушення вимог п. 6 Порядку використання бланків ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП в Одеській області від 04.11.2016 №2718, систематично не зазначалася електронна адреса територіального підрозділу.

Також дисциплінарною комісією встановлено, що в Ізмаїльському РВП ГУНП на обліку перебувало 32 безвісно зниклі особи, у тому числі ОСОБА_6 . За результатами вивчення ОРС, заведених по їх розшуку, встановлено, що лише 3 з них були заведені у 2021 році і перебувають у провадженні працівників ВКП. Капітан поліції ОСОБА_1 здійснював заходи з розшуку безвісно зниклих осіб у період з 2013 по 2015 роки. Водночас жодної ОРС останній у своєму провадженні на момент проведення службового розслідування не мав. Будь-які матеріали, у тому числі по результатам виконання доручення слідчого (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021), в ОРС з розшуку ОСОБА_6 відсутні.

Крім того, відповідачем було проаналізовано та надано оцінку поясненням заступника начальника відділу кримінальної поліції Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , який вказав, що в ході виконання доручення слідчого (реєстр. №ВП-4/119 від 06.05.2021 року) ОСОБА_1 усно доповів йому про отримання інформації з реєстру нерухомості та речових прав про продаж квартири безвісно зниклої ОСОБА_6 .

Разом з цим, згідно з пунктом 7 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року №100, поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ІТС ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, за твердженням відповідача, капітан поліції ОСОБА_1 не вжив заходів по невідкладному інформуванню начальника щодо виявлення обставин, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення.

У висновку службового розслідування вказано, що ОСОБА_1 від надання пояснень з приводу порушення службової дисципліни відмовився, посилаючись на положення статті 63 Конституції України.

Зазначені обставини сторонами не заперечувались та підтверджуються матеріалами справи (т. 1 а.с. 150).

Також у висновку службового розслідування комісією було зазначено, що позивач своїм вчинком, пов`язаним із вступом в неділові стосунки, дискредитував звання поліцейського, а також вчинив діяння, що містить ознаки корупції, та за своєю суттю підриває довіру населення, авторитет Національної поліції України в очах громадськості та є несумісним з подальшим проходженням служби в поліції.

Крім цього, вказана надзвичайна подія за участю ОСОБА_1 набула суспільного резонансу внаслідок вісвітлення у засобах масової інформації, зокрема, в Інтернет-виданнях «Бесарабия INFORM», «ISKRA» та інших.

Обставин, що пом`якшують вину капітана поліції ОСОБА_1 , Комісією під час проведення службового розслідування встановлено не було.

За таких умов Комісією було встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2 частини 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 9, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, ч. 1 ст. 41 та ч. 1 ст. 223 КПК України, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, пункту 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 року №575, посадової інструкції, пунктів 1 та 7 розділу ІІ Порядку введення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 року №100, п. 14 розділу І Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 року №930, пунктів 36, 39, 49, 76 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 року №55, п.6 Порядку використання бланків ГУНП в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП в Одеській області від 04.11.2016 року №2718, що виразилось у недотриманні положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, присяги вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати службові обов`язки, безпідставному використанні службових повноважень для задоволення своїх корисливих інтересів, проведення слідчої дії (допиту потерпілого) за відсутності внесених відомостей до ЄРДР та письмового доручення слідчого на її проведення, у несвоєчасному виконанні доручень слідчого, в систематичному використанні під час отримання усних заяв (повідомлень) про кримінальні правопорушення та інші події бланків протоколів невстановленого зразка, у неналежному оформленні відповідей заявникам, нероз`яснені їм порядку оскарження прийнятого рішення, недотримання вимог з діловодства під час підготовки документів, незнанні нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, неналежній підтримці рівня своєї підготовки (кваліфікації), необхідного для виконання службових повноважень, невжитті заходів, спрямованих на невідкладне інформування начальника Ізмаїльського РВП ГУНП про виявлення обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не реєстрації цих відомостей у ІТС ПНП та непередачі їх до органу досудового розслідування для внесення до ЄРДР, в не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформуванні його про виявлені порушення, допущені іншими працівниками поліції.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як було зазначено у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 року по справі №160/6819/21 службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Верховним Судом сформовано усталену практику, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Слід зазначити, що ні зміст досліджених судом матеріалів службового розслідування, ні зміст наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не містять висновків про встановлення наявності чи відсутності вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а дисциплінарною комісією надана оцінка лише діям позивача у межах дотримання ним службової дисципліни та Правил етичної поведінки поліцейського.

Отже, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що застосування до позивача за порушення службової дисципліни дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо порушень позивачем службової дисципліни знайшла своє підтвердження.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 07 лютого 2020 року по справі №260/1118/18, де вказано, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 ч.1 ст. 77 ЗУ №580-VIII, у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «С. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №1 1882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні та інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Дана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 року по справі № 800/508/17, у постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 року по справі №800/508/17, у постанові від 12.12.2018 року по справі №803/1907/16, у постанові від 17.07.2019 року по справі №806/2555/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом 1-ї інстанції при розгляді справи №420/18473/21.

Також, при розгляді даної справи суд враховує висновок колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові по справі №320/3085/20 від 14.04.2021 року. Так, у вказаній постанові Верховний Суд зробив висновок, що відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №320/3085/20 вказав, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Суд вважає, що наявні в матеріалах службового розслідування докази підтверджують, що позивач вчинив дії, які підривають авторитет та імідж Національної поліції України, а також довіру населення до поліції у цілому, в результаті чого підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 статті 368 Кримінального кодексу України.

На думку суду висновок службового розслідування складений з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції відповідача, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, відтак суд погоджується з твердженням відповідача про те, що оскаржувані накази є правомірними, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідає вчиненому позивачем проступку.

Інші посилання представника позивача, покладені в обґрунтування позовних вимог, не впливають на висновки суду в даній адміністративній справі.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що відповідачем під час розгляду справи доведено, що ним в межах повноважень та із дотриманням процедури, в порядок та спосіб, що передбачені законом, за наявності для цього фактичних та правових підстав було обґрунтовано винесені оскаржувані накази від 25 серпня 2021 року №1896 та від 10 вересня 2021 року №1430 о/с, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання їх протиправними та скасування задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 30 листопада 2022 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.