Справа № 400/4476/22
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 р. Справа № 400/4476/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в переведенні з пенсії за віком, призначену згідно Закону № 1058-IV на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перевести та виплачувати пенсію за віком, як державному службовцю, за нормами Закону України «Про державну службу», з урахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених у Довідках Миколаївської митниці від 25.01.2022 року № 7.16-22/7, від 25.01.2022 року № 7.16-22/8, від 25.01.2022 року №7.16-22/9, з дня подання заяви 26.01.2022 року.

Ухвалою від 14.10.2022 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначила, що на момент звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», позивачу виповнилося 60 років, загальний стаж державної служби становив 25 років, у зв`язку з чим позивач маю право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Статтею 569 Митного Кодексу України передбачено, що посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання. Оскільки дія Закону № 889 не поширюється на посадових митних органів, тому періоди служби позивача в митних органах не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач у період з 03.10.1994 року по 28.12.2019 року працювала на Миколаївській митниці.

З 14.07.2021 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058).

26.01.2022 року позивач звернулася до ГУ ПФУ із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію за віком як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VII (далі - Закон № 889).

До заяви були додані: паспорт; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; трудова книжка; довідки Миколаївської митниці від 25.01.2022 року № 7.16-22/7, від 25.01.2022 року № 7.16-22/8, від 25.01.2022 року № 7.16-22/9; індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Рішенням від 31.01.2022 року № 66 ГУ ПФУ було відмовлено пзивачу у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.

15.02.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» про перехід з пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком державного службовця.

Листом від 13.04.2022 року № 3590-2995/З-02/8-22 ГУ ПФУ повідомлено, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком державного службовця відповідно до Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723).

Не погоджуючись з зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України № 889, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України № 3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України № 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом України № 889 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом України № 889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 закріплено, що жінки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 59 років які народилися з 01.04.1960 року по 30.09.1960 року.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенси за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, до 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 року відповідно до ст. 90 Закону № 889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України № 1058.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 і п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі № 569/350/17, від 03.07.2018 року у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 року у справі № 591/6970/16-а.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 року обчислюється згідно із законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені. Тобто, відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі Порядок № 283), та додатка до нього.

Пунктом 5 Порядку № 283 встановлено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Згідно з п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

У відповідності до п. 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Частиною 14 ст. 37 Закону № 3823 передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Правовий статус Державної митної служби України регламентується Митним кодексом України (далі МК України), а також Положенням про Державну митну службу України, затвердженим Указом Президента України від 08.02.1997 року № 126/94.

Згідно ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

У відповідності до ч. 1 ст. 588 МК України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України № 3723.

Частиною 2 ст. 46 Закону України № 889 та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229 (далі Порядок № 229), які діють з 01.05.2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку № 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Відповідно до даних трудової книжки позивача остання у період з 03.10.1994 року по 28.12.2019 року займала посади державного службовця у Миколаївській митниці, з присвоєнням їй відповідних рангов.

В сукупності стаж позивача на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, достатній для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону № 889 станом на дату звернення із заявою про перехід з пенсії за віком згідно Закону України № 1058 на пенсію за віком згідно Закону України № 889, становив 25 років 2 місяці 26 днів. На момент звернення із заявою позивачу виповнилось 60 років.

Згідно до ст. 45 Закону України № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Дата звернення позивача із заявою про переведення її на пенсію відповідно до Закону № 889 26.01.2022 року.

Отже, в даній частині вимоги позивача підлягають задоволенню.

Також суд звертає увагу на те, що згідно ч. 3 ст. 45 Закону України № 1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії на інший» не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17 викладений висновок, відповідно до якого ч. 3 ст. 45 Закону України № 1058 установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, чинне законодавство не передбачає можливості переведення з пенсії, призначеної за одним законом, на пенсію, передбачену іншим законом, а отже у спірних правовідносин відповідач має саме призначити позивачу пенсію за Законом України № 2262, а не перевести його з пенсії за віком за Законом України № 1058 на пенсію за вислугу років за Законом України № 2262.

При цьому вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ здійснити переведення та виплачувати пенсію за віком, як державному службовцю, за нормами Закону України «Про державну службу», з урахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених у Довідках Миколаївської митниці від 25.01.2022 року № 7.16-22/7, від 25.01.2022 року № 7.16-22/8, від 25.01.2022 року №7.16-22/9 є передчасними, оскільки саме нарахування пенсії ще не здійснено. А отже, дані вимоги задоволенню не підлягають.

Також суд враховує, що позивачу відмовленно у задоволенні її заяви рішенням від 31.01.2022 року № 66, а не листом від 13.04.2022 року № 3590-2995/З-02/8-22, як це вбачається з тексту позовної заяви.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 31.01.2022 року № 66.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) з 26.01.2022 року призначити та розрахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) пенсію за віком, як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, з виплатою різниці пенсії за минулий час.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.11.2022 року.

Суддя О.В. Малих