Справа № 420/7742/22
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/7742/22
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про визначення (коригування) митної вартості товару, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «МПК ТАЕРС» звернувся з позовом до Одеської митниці, в якому просив:

-визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці UA500020/2022/000136 від 03.02.2022 року;

-визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000111/2 від 03.02.2022 року;

-визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000095 від 26.01.2022 року;

-визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000076/2 від 26.01.2022 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» задоволено.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці UA500020/2022/000136 від 03.02.2022 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000111/2 від 03.02.2022 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000095 від 26.01.2022 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000076/2 від 26.01.2022 року.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» судовий збір у розмірі 19377,66 грн.

16 вересня 2022 року від представника позивача надійшла заява від 16.09.2022 року про стягнення судових витрат з відповідача, в якій останній просив:

-стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн.;

-стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 8 514 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» адвоката Шморгуна В.О. про стягнення судових витрат з відповідача задоволено частково.

Стягнуто з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

У задоволені решти вимог заяви - відмовлено.

Приймаючи додаткове рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Відмовляючи у задоволенні вимоги щодо витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд першої інстанції зазначив, що такі витрати не є судовими витратами у розумінні ст.132 КАС України.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, представник ТОВ «МПК ТАЕРС» - адвокат Шморгун В.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти нове про задоволення заяви в повному обсязі. Разом з цим, апелянт просить додатково стягнути з Одеської митниці витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що під час ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції було неправильно надано оцінку доводам стосовно обґрунтованості розміру заявлених витрат на правничу допомогу. На думку апелянта, заявлений розмір гонорару адвоката є цілком співмірним із обсягом наданих послуг та складністю спору. Крім того, апелянт наголошував на тому, що судом першої інстанції помилково встановлено, що витрати, пов`язані з перекладом документів не є судовими витратами у розумінні ст. 132 КАС України. Разом з тим, скаржник зауважив, що клопотання про зменшення витрат на залучення перекладача до суду від Одеської митниці до суду не надходило.

Від Одеської митниці до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на правильне встановлення обставин справи, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких мотивів.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно положень ч.ч. 2, 5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч.1,7,9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача разом із позовною заявою до суду надано: договір № 35 про надання правової допомоги від 08.02.2022 року; додаткова угода № 1 до договору №35 про надання правової допомоги від 08.02.2022 року; виписка з особового рахунку АО «Едвайзерс» за 14.02.2022 року; рахунок на оплату № 7 від 11.02.2022 року; розшифровка до рахунку на оплату № 7 від 11.02.2022 року; платіжне доручення № 2641 від 14.02.2022 року.

Крім того, для підтвердження факту надання АО «Едвайзерс» правничої допомоги ТОВ «МПК ТАЕРС» додатково надав: платіжне доручення № 3146 від 15.09.2022 року на суму 20000 грн; виписку з особового рахунку АО «Едвайзерс» за 15.09.2022 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 16.09.2022 року.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що, досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 року у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

За результатами оцінки таких обставин, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є розмір витрат на оплату таких послуг адвоката у сумі 3000 грн., а не 20000 грн., як визначено у заяві представника позивача та в акті виконаних робіт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

В той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн. є співмірним обсягу наданих послуг, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, предметом даного позову є визнання протиправними та скасування рішення Одеської митниці про визначення (коригування) митної вартості товару, що відповідно до вимог ч.1 ст. 263 КАС України є категорією справ незначної складності, а тому, на думку колегії суддів, вказаний розмір є завищеним, з огляду на те, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності.

Колегія суддів, також враховує рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04), в якому суд підкреслив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були така сума обґрунтованою.

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів враховує дійсний обсяг робіт, які надавались адвокатом, та оплату яких підтверджено наданими доказами, оцінює обґрунтованість та пропорційність таких витрат у даній адміністративній справі.

При цьому, колегія суддів враховує що дана справа є справою незначної складності, в даному випадку, предмет спору у цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг складених процесуальних документів також не потребує вивчення значного розміру даних.

Таким чином, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та складністю справи, та не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з Одеської митниці на користь ТОВ «МПК ТАЕРС» понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

З тих самих підстав колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Одеської митниці витрати на правничу допомогу, що понесені ТОВ «МПК ТАЕРС» в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн.

Стосовно стягнення з Одеської митниці на користь ТОВ «МПК ТАЕРС» витрат, пов`язаних із залученням перекладача, у розмірі 8 514 грн. колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.6 ст.137 КАС України, розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Положеннями ч.7 ст. 137 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.8 ст.137 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем організовано здійснення перекладу документів з англійської та китайської мов, а саме: комерційної пропозиції від 19.10.2021 року; комерційної пропозиції від 24.10.2021 року; інвойсу №21HFMPK012A-TBR від 20.10.2021 року; інвойсу №21HFMPK012C-TBR від 25.10.2021 року; коносаменту №ONEYTA1PW5837900 від 25.10.2021 року; коносаменту №СОSU від 29.10.2021 року; експертної вантажної митної декларації КНР №00084814 від 21.10.2020 року; експортної вантажної митної декларації КНР №00086303 від 26.10.2021 року; експортної вантажної митної декларації КНР №00084812 від 21.10.2021 року; експортної вантажної митної декларації КНР №00086302 від 26.10.2021 року; пакувального листа від 25.10.2021 року; прайс-листа від 20.10.2021 року; прайс-листа від 25.10.2021 року; сертифіката про походження товару від 01.11.2021 року; сертифіката про проходження товару від 25.10.2021 року.

Підпис перекладача був засвідчений нотаріусом.

На виконання вимог ч.5 ст. 137 КАС України, позивачем до суду першої інстанції були надані наступні документи: рахунок на оплату №124 від 13.06.2022 року; платіжне доручення №2842 від 14.06.2022 року; акт прийому-передачі виконаних робіт №124/06 від 13.06.2022 року.

Так, позивачем були понесені витрати у зв`язку із залученням перекладача у загальному розмірі 8 154 грн.

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий до суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків стосовно того, що витрати, пов`язані з перекладом документів не є судовими витратами у розумінні ст. 132 КАС України.

Таким чином, враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на залучення перекладача в суді першої інстанції, вимоги представника ТОВ «МПК ТАЕРС» - адвоката Шморгуна В.О., в частині стягнення з Одеської митниці на користь ТОВ «МПК ТАЕРС» витрат, пов`язаних із залученням перекладача, у розмірі 8 514 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вимог заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача, на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення вимог в повному обсязі, в іншій частині судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311,315,317,321,325,328,329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» - задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимог заяви про стягнення з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» витрат, пов`язаних із залученням перекладача, у розмірі 8 514 грн. скасувати.

Прийняти у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» судові витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 8 514 (вісім тисяч п`ятсот чотирнадцять ) грн.

В іншій частині додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 28.11.2022 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.