Справа № 420/13460/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Єврейська. 12, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невраховування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції 07 років 00 місяців 09 днів стажу проходження ним служби в податковій міліції;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції стаж служби у податковій міліції, який становить 07 років 00 місяців 09 днів та провести перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат починаючи з 11.11.2020 та наданні додаткової відпустки згідно вислуги років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.11.2020 №1488 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в Національну поліцію. Відповідно до витягу з наказу від 09.12.2021 №1747 о/с ОСОБА_1 уряджено із служби із залишенням на службі в поліції. Згідно до записів у трудовій книжці та витягу із наказу про звільнення у період з 18.02.1999 до 27.02.2006, з проходив службу на різних посадах в органах податкової міліції України. Однак вищезазначеного стажу безпідставно не було зараховано в поліцейський стаж служби в органах податкової міліції.

Представник позивача 02.09.2022 звернувся із запитом, в якому просив зарахувати до стажу служби в поліції наявну на момент переходу його вислугу років у податковій міліції, що становив 07 років 00 місяців 09 днів. Проте, Головне управління Національної поліції в Одеській області листом від 07.09.2022 № 9/79 повідомило позивача про те, що відсутні правові підстави для зарахування до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, проходження служби в органах міліції. На думку відповідача служба податковій міліції може зараховуватися до вислуги рокiв для призначення пенсії при звільненні. Водночас зарахування періоду служби в податковiй мiлiцiї до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (а не призначення пенсії), статтею 78 Закону України "Про національну поліцію" не передбачено.

Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними, посилаючись на те, що служба в податковій міліції має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, оскiльки здiйснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Ухвалою суду від 28.09.2022 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.10.2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що при вирішенні питання стосовно обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати виключно приписи частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено вичерпний перелік складових такого стажу служби в поліції.

Відповідач звертає увагу, що стаж служби в полiцiп та стаж вислуги рокiв не є ідентичними правовими поняттями. За своєю правовою суттю та характером поняття вислуга рокiв i стаж служби в поліції співвідносяться як загальне та часткове, а тому вислуга років поглинає собою стаж служби в поліції, який є лише невід`ємним структурним складовим елементом вислуги років.

Відповідач зауважує, що стаж служби в податковій міліції та стаж служби в органах внутрішніх справ не є тотожними та взаємо поглинаючими поняттями, через що стаж служби в ОВС не може за промовчанням одразу містити в собі стаж служби в податковій міліції та визначені як окремi незалежно від одного. Органи внутрішніх справ та органи податкової міліції, є зовсім різними органами виконавчої влади, які мають вiдмiннi, незалежні одна від іншої функції, мають різну вертикаль підпорядкування та сфери впливу. А саме органи внутрішніх справ підпорядковуються - Міністерству внутрішніх справ України, а податкова міліція Державної фіскальної служби - Міністерству фінансів України.

Щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень постанови КМУ від 17.07.1992 р. №393 відповідач зазначає, що приписи даної постанови призначені врегулюванню правовідносин з приводу обчислення вислуги у цілях призначення пенсії, а відтак, не мають стосунку до правовідносин з приводу обчислення стажу служби в поліції.

З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні безпідставних позовних вимог у повному обсязі.

Інших заяв по суті до суду не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.11.2020 №1488 о/с прийнято на службу до поліції з 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 поліцейським відділення № 1 взводу № 2 роти № 2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Одеській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад у розмірі 1700 гривень і статті 78 розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 11 листопада 2020 року - 11 років 16 днів, присвоївши вiдповiдно до пункту 7 статті 81 Закону України «Про Національну поліцію» спецiальне звання «рядовий поліції», закріпивши спеціальний жетон з iндивiдуальним номером (0042500).

Відповідно до витягу з наказу Національної поліції України від 09.12.2021 №1747 о/с ОСОБА_1 відряджено із залишенням на службі в поліції до Одеського державного університету внутрішніх справ.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 18.02.1999 до 27.02.2006 безперервно проходив службу в органах податкової міліції (07 років 00 місяців 09 днів).

Як зазначив позивач та не заперечує відповідач, даний стаж не було зараховано до його стажу служби в поліції.

02.09.2022 року представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області з адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію чи є можливість зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 в поліції наявну на момент переходу його вислугу років у податковій міліції, що станом на 27.02.2006 становила 7 років 0 місяців 9 днів.

Листом від 07.09.2022 року № 9/79аз Головне управління Національної поліції в Одеській області надало представнику відповідача відповідь про те, що зарахування до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, період проходження служби в податковій міліції не передбачено чинним законодавством, оскільки служба в податковій міліції не входить до переліку, визначеного п.2 ст. 78 Закону України Про Національну поліцію.

Не погодившись з відмовою у зарахуванні до стажу служби стаж служби у податковій міліції, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію", який набув чинності 07.11.2015 року (далі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 2 Закону № 580-VIII, завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону №580-VIII, стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 5 липня 2012 року №5083-VI, який набрав чинності з 12 серпня 2012 року, серед іншого, доповнено Податковий кодекс України розділом XVIII-2 (Податкова міліція).

Так, пунктом 348.1 статті 348 Податкового кодексу України (далі - «ПК України», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (пункт 348.2 статті 348 ПК України).

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 року №509-XII (далі - «Закон №509-XII»), який був чинний у період служби позивача у податковій міліції і до 20 листопада 2012 року, податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання корупції в органах державної податкової служби та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

У статті 21 Закону №509-XII, яка визначала повноваження податкової міліції, зазначено, що податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини і правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків; запобігає корупції та іншим службовим порушенням серед працівників державної податкової служби; збирає, аналізує, узагальнює інформацію щодо порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних з оподаткуванням.

Частина перша статті 24 Закону №509-XII визначала, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» (стаття 26 Закону №509-XII).

Предметом спору у даній справі є незарахування відповідачем стажу служби позивача в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення йому надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Суд встановив, що у період з 18.02.1999 року по 27.02.2006 року позивач проходив службу на різних посадах в органах податкової міліції, що не заперечується відповідачем.

Але стаж проходження служби у податковій міліції не був зарахований до стажу позивача служби в поліції, з посиланням на те, що у ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» відсутня «служба в податковій міліції».

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд виходить із застосування норм матеріального права таким чином.

За змістом частини першої у взаємозв`язку з пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Водночас статями 353, 356 ПК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ; на них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Проходження служби особами начальницького складу податкової міліції у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, передбачалося також частиною першою статті 24 Закону №509-XII.

Системний аналіз наведених норм права доводить, що служба в податковій міліції та служба в органах внутрішніх справ проходить у одному законодавчому порядку та особи, які проходять службу в податковій поліції та органах внутрішніх справ мають ті самі гарантії соціального і правового захисту, а отже такий аналіз норм права надає можливість зробити висновок, що служба у податковій міліції прирівняна до служби в органах внутрішніх справ.

Тому, суд погоджується з доводами позивача, що служба в податковій міліції відноситься до служби в органах внутрішніх справ України, а, відповідно до ч. 2 ст. 78 Закону №580-VIII, належить до зарахуванню до стажу в службі в поліції.

Питання наявності правових підстав для зарахування поліцейському стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції вже досліджувалося Верховним Судом. Так, 7 жовтня 2020 року Верховний Суд ухвалив постанову в справі №826/16143/18 за схожих фактичних обставин справи і правового регулювання спірних відносин.

У наведеній постанові, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, Верховний Суд дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Враховуючи зазначене, Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Зрештою у контексті спірних правовідносин у справі №380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Така правова позиція надалі підтримана Верховним Судом у постановах від 13 серпня 2021 року у справі №440/1564/20, від 11 листопада 2021 року у справі №280/1546/21, підстави для відступу від неї відсутні.

З урахування викладеного, суд констатує, що стаж служби позивача в податковій міліції має бути зарахований до стажу його служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 02 червня 2022 року по справі 280/8419/20.

Посилання відповідача на те, що органи внутрішніх справ та органи податкової міліції є різними органами виконавчої влади, які мають різні функції, вертикаль підпорядкування та сфери впливу як на підставу відсутності права на зарахування стажу в податковій міліції до стажу в службі поліції відхиляються судом, оскільки визначаючи наявність чи відсутність такого права необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Крім того, посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19 листопада 2019 року в справі №520/903/19 суд вважає необґрунтованими, оскільки предметом спору у даній справі є неврахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі. Тому правовідносини у справі, яка розглядається, та у справі №520/903/19, не є подібними.

Таким чином, враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо неврахування позивачу до стажу служби в поліції 07 років 00 місяців 09 днів стажу проходження служби в податковій міліції є правомірними та належать задоволенню.

Визнаючи протиправність дій відповідача у визначенні стажу позивача служби в поліції, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати позивачу до стажу в поліції стаж служби в податковій міліції, який становить 07 років 00 місяців 09 днів, також є правомірними та належать задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат починаючи з 11.11.2020 та наданні додаткової відпустки згідно вислуги років, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Закону №580-VIII, стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення (ч. 3 ст. 78 Закону №580-VIII).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Закону №580-VIII, порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Таким чином, враховуючи положення статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" стаж служби у податковій міліції мав бути врахований до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Закону №580-VIII, Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260 затверджений Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (надалі Порядок № 260).

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Наказу № 260, надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до постанови № 988.

Обчислення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби поліцейським проводиться підрозділами кадрового забезпечення за матеріалами особової справи поліцейського та оголошується відповідним наказом керівника органу поліції в разі призначення на посаду, крім випадків призначення на іншу посаду в одному органі Національної поліції та за умови наявності обчисленої вислуги за попередньою посадою.

Оголошення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби Голові Національної поліції України проводиться наказом Міністра внутрішніх справ України.

До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 19 розділу І Порядку № 260, у випадках, коли будуть підтверджені раніше не відомі та не враховані в особових справах періоди служби, грошове забезпечення, яке буде встановлено в нових розмірах, виплачується з дня видання наказу органу поліції про підтвердження раніше не врахованого стажу служби.

Відповідно до п. 11 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку (п. 12 розділу розділу І Порядку № 260).

Судом встановлено, що позивач не звертався до ГУНП в Одеській області з проханням провести перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з у рахуванням надбавки за стаж служби, який включає стаж служби в податковій міліції, а також надати додаткові відпустки згідно вислуги років. Доказів зворотнього до суду не надано.

Суд зазначає, що такі позовні вимоги є похідними від позовних вимог про зарахування до стажу служби позивача в поліції стаж служби у податковій міліції з 18.02.1999 року по 27.02.2006 року, наявний на момент переходу на службу у Національну поліцію України, відтак, право на перерахунок та виплату даного грошового забезпечення, а також право на додаткову відпустку згідно вислуги років у Позивача виникне лише після виконання Головним управлінням Національної поліції України в Одеській області вказаного рішення суду щодо зарахування позивачу до стажу в поліції стаж служби в податковій міліції, який становить 07 років 00 місяців 09 днів.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат починаючи з 11.11.2020, та надати додаткову відпустку згідно вислуги років, передчасними, а отже, адміністративний позов в даній частині не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Єврейська. 12, м. Одеса, 65014, ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції 07 років 00 місяців 09 днів стажу проходження ним служби в податковій міліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції стаж служби у податковій міліції, який становить 07 років 00 місяців 09 днів.

В решті позовних вимог - відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.А. Радчук