Справа № 580/6556/21
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року справа № 580/6556/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області №210 о/с від 27.07.2021 про звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 - інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 03.08.2021.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03.08.2021 до моменту винесення рішення у справі.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною З статті 1 Закону України "Про очищення влади".

- рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наказом відповідача №210 о/с від 27.07.2021р. позивачку звільнено зі служби в поліції з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області на підставі довідки УЗКПЛ МВС України від 15.12.2015п. №24/1010080 відповідно до п.9 ч.2 ст.3 ЗУ Про очищення влади від 16.09.2014р. №1682-VII та п.5 (через службову невідповідність) ч.1 ст. 77 ЗУ Про Національну поліцію від 02.07.2015р. №580-VIII. Позивачка вважає оскаржуваний наказ протиправним та зазначає, що відносно неї не проводилась перевірка уповноваженими особами, в порядку, визначеному ЗУ «Про очищення влади», висновок за результатами такої перевірки не складався. Крім того, зазначає, що висновок про результати перевірки, передбаченої ст. 5 ЗУ «Про очищення влади» від 16.09.2014р. №1682-VII здійснюється керівником органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, в свою чергу, начальник управління запобігання корупції та проведення люстрації МВС України, так само як і голова ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області не є керівником органу, в якому Позивачка проходила службу та до їх повноважень не належить прийняття рішення про звільнення позивача.

Також, позивачка зазначає, що правовою підставою звільнення позивача вказано, в тому числі, п. 9 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», однак вона не брала участі у затриманні осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону від 29 січня 2014 року №737-VІІ та Закону 21 лютого 2014 року №743-VІІ, а у жодній із довідок не наведено відомостей про те чи були підозрювані у кримінальному провадженні №0000308 звільнені від кримінальної відповідальності, згідно з Законами №737-VІІ та №743-VІІ. Позивачка вважає, що відносно неї застосовано не індивідуальну, а колективну відповідальність, вказує що зазнала втручання у право на повагу до особистого життя, яке не переслідувало легітимної мети та було явно непропорційним. Позивач також зазначає, що оскаржуваний наказ містить дві самостійні підстави для звільнення, що неприпустимо, в свою чергу відносно позивача не проводилось атестування для вирішення питання щодо її службової відповідності, та не проводилось службове розслідування для перевірки наявності з її боку порушень норм кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування кримінального провадження №0000308. Крім того, з метою забезпечення повноти поновлення права позивачки на проходження публічної служби, вважає необхідним зобов`язати відповідача поінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою суду від 27.09.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

17.11.2021р., до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що звільнення позивача відбулося на виконання Закону України "Про очищення влади" та Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з надходженням до відповідача довідок про проведення перевірки щодо застосування заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», відносно окремих співробітників ГУНП в Черкаській області, зокрема позивачки, вищезазначені довідки є чинними. У вказаних довідках зазначено, що ОСОБА_1 складала повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень та клопотання до суду про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000308, в результаті чого підпадає під дію п.2 п.п.10, 11 статті 3 Закону України «Про очищення влади», за результатами перевірки встановлено, що до ОСОБА_1 застосовуються заборони, передбачені ч.3 ст. 1 ЗУ «Про очищення влади». Відповідачем вказано, що ГУНП в Черкаській області правомірно видало наказ про звільнення з поліції, оскільки позивач підпадає під критерії здійснення очищення влади (люстрації), які визначені законом України «Про очищення влади», а також неподання останньою заяви про застосування до неї заборони, визначеної ч. 3 ст. 1 цього Закону. Також звернуто увагу, що оскільки позивач не відповідає вимогам до поліцейських, а саме п.2 ч.3 ст. 49 Закону України «Про Національну поліцію» як особа, яка мала бути звільнена з посади на підставі Закону України «Про очищення влади», позивачку звільнено за п.п. 5 п.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через службову невідповідність, у зв`язку із чим вважає безпідставним посилання позивача, що позивачку звільнено згідно Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про очищення влади». Вказано, що перебування ОСОБА_1 - працівника правоохоронного органу, яка складала повідомлення про підозру несумісне з наявністю встановленої для неї заборони обіймати посади, щодо яких здій

Ухвалою суду від 25.10.2021р. витребувано у МВС України перелік матеріалів у кримінальному провадженні №0000308. У зв`язку із ненадходженням витребуваних доказів, ухвалою суду від 22.12.2021р. повторно витребувано у МВС України вищевказані докази та зупинено провадження до їх надходження. 17.01.2022р. до суду надійшов лист Національної Поліції України, в якому повідомлено, що матеріали кримінального провадження №0000308 були передані до Черкаської місцевої прокуратури, та до органів поліції не повертались, у зв`язку із чим надання витребуваних доказів є не можливим.

Ухвалою суду від 01.06.2022 поновлено провадження у справі та витребувано у Офісу Генерального прокурора перелік матеріалів у кримінальному провадженні №0000308, провадження у справі зупинено для надання витребуваних матеріалів.

06.10.2022р. до суду від Офісу Генерального прокурора надійшов лист, в якому зазначено, що матеріали кримінального провадження №0000308 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000039 від 24.02.2014 та зберігаються при ньому. Вказано, що вивченням матеріалів кримінального провадження №0000308 встановлено, що слідчою слідчого відділу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області Ілюк Н.Д. як слідчою у кримінальному провадженні №0000322 від 24.01.2014 (у подальшому об`єднано з кримінальним провадженням №0000308) складено та підписано 24.01.2014 повідомлення про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, а 25.01.2014 - клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_2 , яке Соснівським районним судом м. Черкаси 25.01.2014 задоволено. Вказане рішення суду не оскаржувалося. При цьому, інші слідчі (процесуальні) дії та процесуальні рішення слідчою ОСОБА_1 згідно матеріалів кримінального провадження №0000308 не здійснювалися та не приймалися, відповідно. До складу групи слідчих у кримінальному провадженні №0000308 ОСОБА_1 не включалась. Повідомлено, що в матеріалах кримінального провадження №0000308 відсутня ухвала суду про звільнення підозрюваного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності відповідно до Закону України №737-VII, Закону України №743-VІІ. Надано матеріали: постанова про створення слідчої групи по кримінальному провадженні №0000322 від 23.01.2014р.; повідомлення про підозру від 24.01.2014р. та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту від 25.01.2014р. у кримінальному провадженні №0000322, копію ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2014 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 у вигляді домашнього арешту; копію постанови від 27.03.2017 про закриття кримінального провадж

З урахуванням отримання наданих матеріалів та пояснень, судом постановлено ухвалу про поновлення провадження від 25.11.2022р.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Суд встановив, що згідно трудової книжки позивачки НОМЕР_1 та послужного списку, позивачка з 25.08.1998р. проходила службу в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015р. у органах Національній поліції України (ГУНП в Черкаській області) на посаді слідчого Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області.

Згідно наказів, наявних у матеріалах справи (а.с.31-45) з 15.05.2015р. позивачці надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами, а з 15.09.2015 - відпустку по досягнення дитиною 3-х річного віку. Відповідно до наказів від 20.07.2018 №285 о/с, від 25.01.2019 №21о/с, від 01.08.2019 №182 о/с, від 31.01.2020 №25 о/с, від 31.07.2020 №200 о/с, від 28.01.2021 №40 о/с ОСОБА_1 була продовжена відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку всього до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з наказом від 26.07.2021 №206 о/с ОСОБА_1 визначено такою, що приступила до виконання службових обов`язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною з 02.08.2021р., призначено на посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 02.08.2021р..

02.08.2021 позивачку ознайомили з наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 27.07.2021р. №210 о/с, згідно з яким підполковника поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, звільнено зі служби в поліції 02.08.2021 відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про очищення влади», п. 5 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Підставою звільнення зазначено довідку УЗКПЛ МВС України від 15.12.2015 №24/1010080, довідку про результати перевірки, передбаченої ЗУ «Про очищення влади» від 31.12.2015.

Згідно довідки Управління запобігання корупції та проведення люстрації МВС України від 15.12.2015р. №24/1-10080 Про проведення перевірки щодо застосування заборон, передбачених Законом України Про очищення влади, відносно окремих співробітників ГУ ИП України в Черкаській області в якій встановлено, що кримінальне провадження №0000308 відкрито 23.01.2014 СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області за фактом організації масових заворушень захоплення адміністративних будівель в місті Черкаси за ознакою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 341 КК України. За висновками перевірки, в переліку слідчих, які склали повідомлення про підозру в учиненні кримінальних правопорушень та клопотання до суду про обрання запобіжних заходів у кримінальному провадженні №0000308 вказано ОСОБА_1 . Зазначено, що остання підпадає під дію п.п. 10,11 п. 2 ст. 3 ЗУ «Про очищення влади», як працівники правоохоронного ортану, які складали повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення а також як слідчі органу досудового розслідування, які проводили слідчі дії стосовно осіб, звільнених від кримінальної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущень переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року №737-VII, Закон України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнані такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року №743-VІІ.

Згідно довідки УМВС України в Черкаській області від 31.12.2015р. Про результати перевірки, передбаченої Законом України Про очищення влади зазначено, що ОСОБА_1 повідомляла про підозру та проводила слідчі дії у кримінальному провадженні №0000308, тому підпадає під дію п.п. 10, 11 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про очищення влади», як працівник правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" від 21 лютого 2014 року №743-VII та проводив слідчі та оперативні дії стосовно осіб, звільнених звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" від 21 лютого 2014 року №743-VII. Зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що до ОСОБА_1 застосовуються заборони, передбачені ч. 3 ст. 1 Закону України Про очищення влади.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 15.11.2021р. №345 о/с були внесені зміни в наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 27.07.2021р. №210 о/с в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та викладено його в наступній редакції:

«Відповідно до пунктів 10, 11 частини 2 статті 3 ЗУ «Про очищення влади» та ЗУ Про Національну поліцію звільнити зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст.77: - підполковника поліції ОСОБА_1 ».

Вважаючи оскаржуваний наказ про звільнення протиправним, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначено Законом України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII (далі - Закон №1682-VII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1682-VII, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Частиною 1 та 2 ст. 1 Закону №1682-VII визначено базові, основоположні принципи очищення влади та надано визначення терміну «очищення влади», виходячи з яких і застосовуються інші норми цього Закону до конкретних обставин та осіб у їх системному взаємозв`язку з принципами їх застосування, тобто дотримання вказаних принципів є передумовою застосування наслідків, передбачених цим Законом.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Застосовані люстраційним законодавством заходи не можуть вважатися заходами юридичної відповідальності, оскільки не є санкцію за конкретне протиправне діяння. Їхня мета полягала у відновленні довіри до органів державної влади, а не у притягненні до відповідальності посадових осіб.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 800/186/17.

Разом з тим, Закон України «Про очищення влади» визначає конкретні правові підстави для застосування для відповідних осіб установлених ним заборон та сукупність умов, за наявності яких виникають такі підстави.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону №1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбаченої частиною першою статті 4 цього Закону.

На виконання пункту 10 ч. 1 ст. 2 Закону №1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пунктів 9, 10, 11 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням:

- працівника правоохоронного органу, який брав участь у затриманні осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року № 743-VII (пункт 9);

- працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року № 743-VII (далі - Закон № 743-VII), та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням (пункт 10);

- слідчого органу досудового розслідування, дізнавача, оперативного працівника, інспектора, який проводив слідчі та оперативні дії стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року № 743-VII (пункт 11).

Стаття 5 Закону №1682-VII передбачає проведення перевірки наявності заборон за цим законом.

Відповідно до ч.4 ст. 5 Закону №1682-VII, організація проведення перевірки осіб (крім суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Згідно ч. 14 ст. 5 Закону №1682-VII, керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п`ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Аналіз вказаних положень Закону №1682-VII вказує на те, що за п.п. 10,11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням, зокрема працівники правоохоронного органу, які складали та/або своєю дією сприяли складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів, а також слідчі органу досудового розслідування, дізнавачі, оперативні працівники, інспектори, які проводили слідчі та оперативні дії стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону №737-VII, Закону №743-VII. За наявності таких обставин, щодо особи здійнюється перевірка керівником відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка та наслідками проведення якої складається Висновок.

При вирішення даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище судом, підставою для звільнення позивачки стала довідка УЗКПЛ МВС України від 15.12.2015р. №24/1010080, довідка про результати перевірки, передбаченої ЗУ «Про очищення влади» від 31.12.2015р., відповідно до яких, в переліку слідчих, які склали повідомлення про підозру в учиненні кримінальних правопорушень та клопотання до суду про обрання запобіжних заходів у кримінальному провадженні №0000308 вказано ОСОБА_1 .

Оцінюючи наявність правових підстав для звільнення позивачки, суд встановив, що згідно відомостей наданих Офісом Генерального Прокурора у листі від 03.10.2022р. №14/3-34330-15 (а.с.164-165), наданими на виконання ухвали суду від 01.06.2022р., відповідно до якого матеріали кримінального провадження №0000308 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000039 від 24.02.2014 та зберігаються при ньому. Крім того, вказано, що вивченням матеріалів кримінального провадження №0000308 встановлено, що слідчою слідчого відділу Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області Ілюк Н.Д. як слідчою у кримінальному провадженні №0000322 від 24.01.2014 (у подальшому об`єднано з кримінальним провадженням №0000308) складено та підписано 24.01.2014 повідомлення про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, а 25.01.2014 - клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_2 . Інші слідчі (процесуальні) дії та процесуальні рішення слідчою Ілюк Н.Д. згідно матеріалів кримінального провадження №0000308 не здійснювалися та не приймалися.

Згідно наданих Офісом Генерального Прокурора матеріалів, суд встановив, що ОСОБА_1 увійшла у слідчу групу по кримінальному провадженні №0000322 (постанова про створення слідчої групи по кримінальному провадженні №0000322 від 23.01.2014р., а.с. 166-167). Відповідно до повідомлення про підозру від 24.01.2014р. (а.с.168-169) та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту від 25.01.2014р. (а.с.170-172), вказані повідомлення та клопотання позивачкою було здійснено у кримінальному провадженні №0000322, яке у подальшому об`єднано з кримінальним провадженням №0000308 (згідно відомостей наданих Офісом Генерального Прокурора у листі від 03.10.2022р. №14/3-34330-15 (а.с.164-165). Згідно постанови Черкаської місцевої прокуратури від 27.03.2017р. (а.с.175-177) кримінальне провадження №0000308 закрито, у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 294 , ч.2 ст. 341 КК України, з посиланням на приписи ст. 3 Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року №743-VII.

Встановлені обставини вказують на те, що позивачкою, як працівником правоохоронного органу та слідчим органу досудового розслідування, яка обіймала посаду у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року, у кримінальному провадженні №0000322 (в подальшому об`єднано з кримінальним провадженням №0000308) приймалось процесуальне рішення - повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також вона зверталась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо особи, звільненої від кримінальної відповідальності відповідно до Закону №743-VII.

За встановленої наявності сукупності вказаних обставин, суд доходить висновку, що позивачка підпадає під дію заборони обіймати посади, передбаченої ч. 3 ст.1 Закону України «Про очищення влади» за п.п. 10,11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади».

Доводи позивачки щодо відсутності підстав для її звільнення за п.п. 9 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади», оскільки вона не брала участі у затриманні осіб, звільнених від кримінальної відповідальності згідно приписів до Закону №737-VII, Закону №743-VII, суд вважає необгрунтованими, оскільки як встановлено вище судом, Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 15.11.2021р. №345 о/с були внесені зміни в наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 27.07.2021р. №210 о/с в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та викладено його в наступній редакції: «Відповідно до пунктів 10, 11 частини 2 статті 3 ЗУ «Про очищення влади» та ЗУ Про Національну поліцію звільнити зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст.77: - підполковника поліції ОСОБА_1 ».

Таким чином, звільнення позивача, з урахуванням наказу від 15.11.2021р. №345 о/с, відбулось відповідно до пунктів 10, 11 частини 2 статті 3 ЗУ «Про очищення влади».

Стосовно посилань позивачки, що відносно неї не проводилась перевірка та не складався висновок, суд зазначає, що обставини, які слугували підставою для звільнення позивачки, в повному обсязі відображені у довідках Управління запобігання корупції та проведення люстрації МВС України від 15.12.2015р. №24/1-10080 Про проведення перевірки щодо застосування заборон, передбачених Законом України Про очищення влади, відносно окремих співробітників ГУ НП України в Черкаській області та довідці УМВС України в Черкаській області від 31.12.2015р. Про результати перевірки, передбаченої Законом України Про очищення влади. Відомості відображені у вказаних довідках, підтверджені наявними у матеріалах справи доказами. Станом на час розгляду даної справи, вказані довідки є чинними. Таким чином, наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що стосовно позивача проводилась перевірка щодо застосування заборон, передбачених Законом України Про очищення влади, а доводи позивача в цій частині можуть вважатися заявленими з формальних підстав, що не слугують самостійними та достатніми підставами для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу про звільнення.

Позивач також зазначає, що оскаржуваний наказ містить дві самостійні підстави для звільнення, що, на її думку, неприпустимо, відносно позивача не проводилось атестування для вирішення питання щодо її службової відповідності, та не проводилось службове розслідування для перевірки наявності з її боку порушень норм кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування кримінального провадження №0000308.

З приводу вказаних посилань, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.3 ст. 49 Закону України Про Національну поліцію, незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров`я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через службову невідповідність.

Таким чином, з огляду на те, що позивач підлягає звільненню з посади на підставі Закону України "Про очищення влади", вбачається невідповідність позивачки вимогам до працівників поліції встановлених п.2 ч.3 ст. 49 Закону України Про Національну поліцію, у зв`язку із чим припинення служби позивачки в поліції за п.5 ч.1 ст. 77 вказаного Закону є правомірним. У спірних правовідносинах, оцінка попередньої професійної діяльності, рівня теоретичних знань та практичних навичок позивача не належить перевірці, оскільки п.2 ч.3 ст. 49 Закону України Про Національну поліцію встановлює невідповідність особи вимогам до працівника поліції, яка звільнена або мала бути звільнена з посади на підставі Закону України "Про очищення влади", незалежно від її професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров`я. З Урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необгрунтованість доводів позивача про необхідність проведення її атестації для звільнення через службову невідповідність.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення позивачки, прийнятий відповідачем у межах, спосіб та на підставі Закону, у зв`язку із чим відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування, а позовні вимоги у цій частині суд вважає не обгрунтованими.

Позовні вимоги про поновити на службі в поліції, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, та про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади", є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу про звільнення, відтак з огляду на встановлену, в ході розгляду даної справи, його правомірність, суд доходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на їх взаємопов`язаність.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО