Справа № 296/8464/22
Суддя: Петровська М. В.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/8464/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючої судді - Петровської М.В.,
за участю:
секретаря судових засідань - Кусік В.Р.,
представника позивача - Вербової Н.О.,
відповідача - громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ,
перекладача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_3 про затримання з метою забезпечення примусового видворення особи, -
встановив:
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- на підставі ч.1 ст.289 Кодексу адміністративного судочинства України, та ч.4 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", затримати особу, що назвався громадянином Ісламської Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення примусового видворення за межі території України;
- примусово видворити за межі території України особу, що назвався громадянином Ісламської Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 листопада 2022 року о 16 годині 15 хвилин відповідач був виявлений та затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_1 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (Варазький район Рівненської області), в районі тимчасового прикордонного знаку 0621 на відстані 500 м від лінії державного кордону (прикордонна смуга контрольований прикордонний район)за незаконне перетинання державного кордону з Республіки Білорусь в Україну, поза встановленими пунктами пропуску в групі осіб. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України "Про Державний кордон", відповідальність за яке передбачена ст.204-1 КУпАП. Будь які документи, які б посвідчували особу та громадянську належність, у відповідача відсутні. Відповідно до ст.263 КУпАП відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. При спілкуванні відповідач вказав, що остаточною метою його незаконного прибуття в Україну є подальше переміщення до країн Західної Європи з метою постійного проживання в цих країнах.
Беручи до уваги, що відповідач здійснив незаконний перетин державного кордону з території республіки Білорусь в Україну в складі групи осіб, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП, підтвердження законності перебування на території України документально довести не може, в подальшому має на меті потрапити до країн Західної Європи не маючи належних документів для цього, тому зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення у разі його прийняття та підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі рішення суду.
У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом, який просить задовольнити.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 листопада 2022 року у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, позов просила задовольнити та допустити рішення до негайного виконання в частині затримання.
Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився із його затриманням та видворенням за межі України. Зазначив, що немає жодних документів для законного перебування на території України, та не мав наміру перебувати на території України, оскільки планував виїхати до Федеративної Республіки Німеччина через Республіку Білорусь, однак був затриманий працівниками прикордонної служби.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 25 листопада 2022 року працівниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було складено протокол про адміністративне затримання, відповідно до зміст якого вбачається, що 25 листопада 2022 року о 16 годині 15 хвилин на напрямку Вичівка на відстані 500 метрів від державного кордону затримано групу осіб, одним з них був громадянин, що назвався громадянином Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , який незаконно перетнув держаний кордон України.
За незаконне перетинання державного кордону України групою осіб на відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Як вбачається з протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 25 листопада 2022 року у відповідача було виявлено та вилучено посвідчення водія та паспорт громадянина Пакистану.
У відповідності до наявного в матеріалах справи повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України вбачається, що посольство Ісламської Республіки Пакистан в Україні було повідомлено про затримання громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень наданих представником позивача в ході судового засідання, судом встановлено, що у відповідача громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 відсутні законні підстави для перебування на території України.
Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно п.5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.
Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.
Частиною 1 статті 288 КАС України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Частиною 1 статті 289 КАС України передбачено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
За правилами ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Встановлені судом обставини, а саме відсутність у відповідача громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування на території України, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Західної Європи свідчать про те, що останній порушив вимоги ст.ст.4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч.1 ст.30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, оскільки у нього відсутні грошові кошти на проїзд, а також відсутні родинні зв`язки в Україні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для видворення відповідача за межі території України у зв`язку з чим позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Крім того, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення вимогу про затримання відповідача, оскільки судом встановлено належні та дійсні підстави для подальшого видворення відповідача за межі території України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст.ст.1, 3, 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ухвалив:

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_4 (Ісламська Республіка Пакистан) про затримання з метою забезпечення примусового видворення особи - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі території України.

Затримати громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, на строк, достатній для виконання судового рішення, але не більше шести місяців з моменту затримання, тобто до 16 години 15 хвилин 25 травня 2023 року.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

На час апеляційного оскарження громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити утримувати у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Cуддя М. В. Петровська