Справа № 420/13503/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 листопада 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мельника Ю.В.,

представника позивача Глиняної Г.В. (за ордером),

представника відповідача ГУ ДПС в Одеській області - Бутрик А.О. (на підставі витягу з ЄДРПОУ),

представника третьої особи - Національного антикорупційного бюро України - Максим`яка А. В. (на підставі витягу з ЄДРПОУ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ» до Головного управління ДПС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національне антикорупційне бюро України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 грудня 2020 року надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 10.06.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 21 січня 2021 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ» та зупинено провадження по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2019 року до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції по справі №420/2388/19.

У підготовчому судовому засіданні 08 червня 2021 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, враховуючи прийняття 28 квітня 2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постанови по справі №420/2388/19 та повернення 27 травня 2021 року справи №420/13503/20 з П`ятого апеляційного адміністративного суду, судом поновлено провадження по справі та продовжено розгляд справи в цьому судовому засіданні зі стадії на якій воно було зупинене.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області задоволено та продовжено підготовче провадження по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2019 року на 30 днів. Наступне засідання по справі призначено на 14 червня 2021 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року, заяву Головного управління ДПС в Одеській області про заміну відповідача задоволено та замінено відповідача по справі №420/13503/20 з Головного управління ДПС в Одеській області () на Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року, клопотання Національного антикорупційного бюро України про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національного антикорупційного бюро України задоволено та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національне антикорупційне бюро України (вул. Василя Сурикова, буд.3, м. Київ, 03035, ).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року, клопотання представника позивача про призначення судово-економічної експертизи задоволено частково та призначено по справі №420/13503/20 судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено відповідні питання, у зв`язку з чим зупинено провадження у справі №420/13503/20 до одержання результатів експертизи.

У зв`язку з надходженням 28 вересня 2021 року від судового експерта Хосонової О.С. клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, в підготовчому засіданні 05 жовтня 2021 року, ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом поновлено провадження по справі №420/13503/20 та продовжено розгляд справи зі стадії на якій воно було зупинене.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року, направлено матеріали адміністративної справи №420/13503/20 судовому експерту Одеського науково-дослідного інституту Міністерства юстиції України Хосоновій Олені Сергіївні для продовження проведення судово-економічної експертизи та зупинено провадження у справі №420/13503/20 до одержання результатів експертизи.

28 вересня 2022 року за вхід. №30633/22 до Одеського окружного адміністративного суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення №21-4745/4746 від 16.09.2022 року про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи та матеріали адміністративної справи №420/13503/20.

У підготовчому засіданні 03 листопада 2022 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом поновлено провадження по справі №420/13503/20 та продовжено розгляд справи зі стадії на якій воно було зупинене.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 22 листопада 2022 року о 10 год. 00 хв. в Одеському окружному адміністративному суді за адресою: вул. Фонтанська дорога, 14, м. Одеса, 65062, зала судових засідань 30, у режимі відеоконференції з використанням сторонами власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

18 листопада 2022 року від представника відповідача через канцелярію суду (вхід. № ЕС/5462/22) надійшла письмова заява про закриття провадження у справі № 420/13503/20 з підстав наявності ухвали Господарського суду Одеської області від 01.09.2022 року у справі № 916/1915/22 про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ».

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала заяву про закриття провадження у справі.

Представник третьої особи - Національного антикорупційного бюро України підтримав заяву представника відповідача та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечувала відносно задоволення заяви про закриття провадження у справі.

Дослідивши всі матеріали справи та надані докази, заслухавши думку учасників процесу, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, судом встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.09.2022 року було відкрито провадження у справі № 916/1915/22 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ».

Частиною 2 статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статей 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

При цьому, 21.04.2019 року набрав чинність Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України 18.10.2018 року, який визначив підсудність господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, всіх інших справ, стороною в яких є боржник.

Відповідно до ч.1 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Частиною 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Частиною 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, як процесуальним законом, змінено юрисдикцію розгляду ряду спорів фізичних осіб - боржників щодо їх майна, які раніше розглядалися у цивільних судах, а також віднесено до господарської юрисдикції ряд інших спорів юридичних осіб, які стосуються майна боржника (юридичної чи фізичної особи), зокрема й тих, які виникають з кредиторами - контролюючими органами щодо сплати податків та зборів.

Спір за позовом боржника про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є майновим за своєю правовою природою, оскільки за наслідком його розгляду в податкового органу може виникнути право на стягнення з боржника певної грошової суми (майнове право), яка в розумінні статті 190 ЦК України є майном боржника.

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 20.05.2020р. у справі № 1340/3510/18 та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.07.2019р. у справі № 826/17147/18, які підлягають обов`язковому врахуванню адміністративним судом відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вимога особи, щодо якої порушено справу про банкрутство, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення як майновий спір боржника, підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.

При цьому, ініціювання поза справою про банкрутство, у межах якої суд розглядає спори про розмір грошових вимог до боржника, ще однієї справи в суді іншої юрисдикції стосовно наявності (відсутності) податкового боргу, визначеного у податковому повідомленні-рішенні, є неефективним як для захисту прав кредитора, так і для захисту прав боржника. Одночасний розгляд в судах різної юрисдикції спорів, судові рішення у яких впливають на визначення розміру грошових вимог до боржника, може зумовлювати необхідність зупинення провадження у справі про банкрутство цього боржника, що прямо забороняє Кодекс України з процедур банкрутства.

Крім того, такий одночасний розгляд може ускладнити формування реєстру вимог кредиторів через необхідність перегляду за нововиявленими обставинами у справі про банкрутство відповідних судових рішень про результат розгляду спірних вимог кредитора. Саме тому процедура розгляду спору щодо оскарження податкового повідомлення-рішення є ефективним способом захисту прав боржника у спорі з уповноваженим державою органом щодо розміру спірної заборгованості такого органу та здійснюється у межах процедури банкрутства відповідного боржника.

Велика Палата Верховного Суду, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно-правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства.

Наведені висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020р. у справі №904/1693/19, від 15.01.2020р. у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020р. у справі №918/335/17, від 15.05.2019р. у справі №289/2217/17, від 12.06.2019р. у справі №289/233/18, від 19.06.2019р. у справі №289/718/18, від 19.06.2019р. у справі №289/718/18, від 19.06.2019 у справі №289/2210/17, а також у постановах Верховного Суду від 30.01.2020р. у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020р. у справі №910/1116/18, від 12.01.2021р. у справі № 334/5073/19.

Таким чином, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства виокремлено категорію спорів, які розглядаються в межах справи про банкрутство господарським судом, а саме: майновий спір, стороною в якій є боржник, тобто не залежно від того, чи є боржник у справі про банкрутство позивачем або відповідачем у іншому майновому спорі.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 р. у справі №1340/3510/18 дійшла наступного висновку: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. Однак не можна погодитися з висновками про закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 Кодексу № 2597-VIII, а до цього - статтею 23 Закону № 2343-XII. За встановлених обставин у цій справі суди повинні були передати справу до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/6968/16 про банкрутство ДП «Укрветсанзавод».

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду сформувала висновки для єдиної правозастосовчої практики щодо застосування ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства та юрисдикційності майнових спорів за участю особи відносно якої порушено справу про банкрутство.

Отже, зважаючи на те, що провадження у справі №420/13503/20 про оскарження товариством з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ», яке є боржником в господарській справі № 916/1915/22 про банкрутство, податкового-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 10.06.2019 року (тобто, дані вимоги носять майновий характер) вже було відкрито ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, суд приходить до висновку, що за викладених обставин матеріали справи № 420/13503/20 підлягають надісланню на розгляд Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває справа №916/1915/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ», відповідно до вимог ч.3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, суд зазначає, що КАС України не встановив порядку передачі адміністративних справ господарському суду у зв`язку з набранням чинності 21.04.2019 року Кодексу України з процедур банкрутства.

Між тим, висновок суду про необхідність передачі справи на розгляд господарському суду ґрунтується на наступному.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законому статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того,що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Отже, висловлювання судом, встановленим законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Кодекс України з процедур банкрутства набрав чинності пізніше Кодексу адміністративного судочинства та по новому визначив підсудність справ, в яких стороною є боржник у справі про банкрутство.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у даному провадженні за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, що розглядається, та про необхідність передачі матеріалів справи №420/13503/20 на розгляд до Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство позивача №916/1915/22 на виконання вимог ч.3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Керуючись ч.3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника Головного управління ДПС в Одеській області про закриття провадження у даній справі.

Матеріали справи №420/13503/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ» до Головного управління ДПС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національне антикорупційне бюро України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.06.2019 року - передати до Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ ТРАНС КОМПАНІ» (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 17, ) №916/1915/22.

Дана адміністративна справа підлягає надісланню до Господарського суду Одеської області не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали відповідно до вимог ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 28 листопада 2022 року.

Суддя С.О. Стефанов