Справа № 120/5767/20-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5767/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

28 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2022 року Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в адміністративній справі №120/5767/20-а.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі №120/5767/20-а, - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач посилається на положення статті 67 Конституції України, статті 14 КАС України, зазначає, що податковий борг ОСОБА_1 перед бюджетом не погашено.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що у провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області, стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 36444,37 грн.

17 жовтня 2022 року на адресу суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №120/5767/20-а.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів причин пропуску строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим не виконано вимоги ст. 77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 2ст. 376 КАС України).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у разі його пропуску може бути поновлено судом, проте таке поновлення здійснюється на підставі надання оцінки судом обставинам, які стягувач повинен навести у своїй заяві.

Зі змісту статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.6ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року, яке отримане відповідачем 12.01.2021 року, набрало законної сили 05.05.2021 року.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що стягувач не був позбавлений можливості звернутися до суду після прийняття судом рішення по суті із відповідною заявою (клопотанням) про видачу виконавчого листа. А тому, позивачем допущено бездіяльність, яка призвела до пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Позивач мав достатньо часу та надану законодавством можливість для отримання виконавчого листа.

При цьому, із заявою про видачу виконавчого листа представник Головного управління ДПС у Вінницькій області звернувся до суду лише 14.09.2022 року.

Тобто строк на подання виконавчого документу до примусового виконання був пропущений ще до отримання відповідачем даного виконавчого листа.

Суд звертає увагу, що заявником ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано будь-яких належних та допустимих доказів причин пропуску строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим не виконано вимоги ст. 77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас жодних доказів звернення даного листа до виконання, відмови виконавчої служби у прийнятті виконавчого документа до виконання, вжиття інших заходів щодо виконання даного рішення суду протягом 1 (одного) року з дати можливості своєчасного отримання виконавчого листа, в тому числі і звернення до суду для вчинення відповідних процесуальних дій, матеріали справи не містять.

Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України ).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Стягувачем не було використано всіх законодавчо наданих можливостей для вчасного отримання виконавчого листа і, відповідно вчасного пред`явлення його до виконання.

Таким чином доказів, на підтвердження пропущення строку із поважний причин, суду позивач не надав. Про будь-які інші поважні причини пропуску строку також не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про поновлення позивачу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволенню не підлягає.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.