Справа № 280/6442/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

29 листопада 2022 року Справа № 280/6442/22 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Мінаєва К.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати на користь позивача грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 08.02.2016 по 30.04.2018 (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 31.10.2017 (включно);

2) зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 08.02.2016 по 30.04.2018 (включно);

3) зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 31.10.2017 (включно).

Позовна заява та додатки до неї сформовані в системі «Електронний суд» та подані у формі електронного документа представником позивача адвокатом Турутя З.О., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1112193 від 11.11.2022.

Ухвалою суду від 18.11.2022 позовна заява залишена без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня одержання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних підстав пропуску строку звернення до суду.

23.11.2022 до суду на виконання ухвали суду від 18.11.2022 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№44581). Представник зазначає, що позивачем не було пропущено строк звернення до суду та вважає за доцільне застосовувати положення Кодексу законів про працю України, які діяли на момент порушення прав позивача, тобто до набрання чиннності 19.07.2022 змін до Кодексу. Так, прийняті зміни, на думку представника позивача, погіршують становище позивача, відтак на вказані правовідносини поширюється дія саме частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на його думку, під час проходження служби відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу доплату за службу в нічний час за період з 08.02.2016 по 30.04.2018 (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 31.10.2017 (включно).

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби та невиплатою всіх належних, на думку позивача, сум.

Відповідно до частин 1, 2 цієї статті позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Під час розгляду справ про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати, повинні застосовуватися положення частини другої статті 233 КЗпП України, а не статті 122 КАС України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі N 812/1255/17, від 02.07.2020 у справі N 812/792/17, які суд враховує під час судового розгляду даної адміністративної справи в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Водночас, 19.07.2022 набули чинності зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України, внесені Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Так, частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній з 19.07.2022) передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, у зв`язку із прийняттям Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX, стаття 233 Кодексу законів про працю України більше не містить положень про те, що «у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком».

Суд зазначає, що за приписами статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відтак станом на дату звернення позивача до суду стаття 233 Кодексу законів про працю України не містить положень щодо не обмеження будь-яким строком права звернення до суду із вимогами про стягнення заробітної плати (вирішення трудового спору).

За таких обставин посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 є безпідставним, оскільки відбулась зміна у чинному законодавстві Україна, та на цей час відсутні норми, які були предметом аналізу Конституційного Суду України.

Разом з тим, суд бере до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.10.2019 у справі №640/20468/18.

Так, Верховний Суд зазначає, що процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання щодо доцільності використання певних процесуальних строків, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

З урахуванням означених вище підходів та висновків Верховного Суду, викладених у Постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 (адміністративне провадження № К/9901/30170/21), суд зазначає, що позивач мав можливість звернутися до суду в тримісячний строк з дня набрання чинності 19.07.2022 змін до статті 233 Кодексу законів про працю України, внесених Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», тобто до 19.10.2022 року - строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду.

Отже, в контексті даної справи суд враховує, що протягом тримісячного строку звернення до суду з моменту набрання чинності змінами частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, тобто до 19.10.2022, позивач до суду не звертався.

Таким чином, суд вважає необгрунтованою позицію позивача, наведену у заяві про усунення недоліків в обґрунтування не пропущення строку звернення до адміністративного суду та дійшов висновку, що вона не містить доводів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, позивач вважає, що строк є необеженим, заяву про поновлення строку звернення до суду не подав.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви відповідно до ухвали суду від 18.11.2022.

Положеннями частин першої та другої статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини 5 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою і усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Мінаєва