Справа № 497/1907/22
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1907/22
Провадження № 2-а/497/15/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.

за участю секретаря судового засідання Деревенського І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Акімова О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Болградського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищеназваним позовом про скасування постанови серії ЕАР №5955156 від 29.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, складену інспектором СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Акімовим О.Л.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.12.2021 інспектором Болградського РВП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Акімовим Олександром Леонідовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕАР№ 5955156, згідно з якою, його позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Згідно з цією постановою 29.09.2022 о 10:40 годині в м. Болград по вул. Заводська, буд.16, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 в якого відсутні задні бризковики, чим порушив п.п. 31.4.7.«е» ПДР: керування т/з у якого відсутні, передбачені конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязєзахисні фартухи і бризковики.

Позивач стверджував, що постанова винесена з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Під час зупинки транспортного засобу інспектор пред`явив вимогу щодо передання йому посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Після чого, з порушенням вимог закону, що виражалось у відсутності будь-яких матеріалів, які б вказували на адміністративне правопорушення, не повідомивши про розгляд справи та не роз`яснивши позивачу його права, чим позбавив права на захист, без законних на те підстав виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

На думку позивача, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП відбулося через порушення п. 31.4.7 (е) ПДР України, оскільки він, водій, керував транспортним засобом, у якого «були відсутні задні бризговики». Однак, у наведеному пункті Правил дорожнього руху до технічних несправностей віднесено: «відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики». Водночас, відсутність грязезахисних фартухів і бризковиків віднесено до технічних несправностей транспортного засобу, передбачених в п.п. 31.4.7.«е» ПДР України, лише у випадку, коли наявність таких передбачена конструкцією транспортного засобу.

В керівництві з технічного обслуговування і ремонту автомобіля ВАЗ 2107 містяться лише дві деталі з назвою «бризковик правий» та «бризковик лівий», які є елементами кузову. Інформація щодо наявності задніх бризковиків відсутня, тобто заводська комплектація ВАЗ 2107 гумові бризковики не передбачала.

На підставі викладеного позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР№ 5955156, про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення і скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 гривень. Просив також стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Ухвалою судді від 03.10.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 10:00 годину 18.10.2022 року (а.с.14), про що було сповіщено сторін по справі (а.с.15).

В судове засідання 18.10.2022 року:

- позивач прибув, наполягав на своїх вимогах;

- представник відповідача Болградського РВП ГУНП в Одеській області прибув, однак без підтвердження повноважень;

- представник відповідача ГУНП в Одеській області не прибув, причини неявки не повідомив.

В зв`язку з чим, судовий розгляд було відкладено на 10:00 годину 17.11.2022 року (а.с.19, 21), про що доведено до відома сторін по справі (а.с.20, 22).

25.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив ГУНП в Одеській області (а.с.24-35), яким просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

10.11.2022 року від позивача надійшло клопотання про виклик і допит свідків під час судового розгляду (а.с.36).

17.11.2022 року справа була знята з розгляду в зв`язку з відсутністю електропостачання в Болградському районному суді Одеської області протягом всього робочого часу в зв`язку з аварійними відключеннями електромережі (а.с.37).

А відтак, справу вдруге призначено до судового розгляду після відновлення електропостачання в суді на 13:00 годину 28.11.2022 року (а.с.38).

В судове засідання 28.11.2022 року:

- позивач, будучи належним чином повідомленим (а.с.40) - не прибув, подав заяву згідно якої наполягав на своїх вимогах, позов підтримав та просив судове засідання провести у його відсутність (а.с.41);

- представник відповідача Болградського РВП ГУНП в Одеській області - не прибув до суду, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с.42) до якої додав ксерокопію журналу російського видавництва «За рулем» (а.с.43-45).

- представник відповідача ГУНП в Одеській області до суду не прибув, у відзиві зазначив клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.29).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що інспектором СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Акімовим О.Л., 29.09.2022 року винесено постанову серії ЕАР №5955156 про накладення адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу в розмірі 340.00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Зміст правопорушення викладено наступним чином «29.09.2022 10:40:53 м. Болград вулиця Заводська 167А керував автомобілем в якого відсутні задні бризговики, чим порушив п.31.4.7.е ПДР керув. ТЗ у якого відсут. передб. конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики».

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 121 КУпАП.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 17.09.2020 (справа № 742/2298/17), при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені такого органу. Таким чином, працівник органів і підрозділів Національної поліції, який має спеціальне звання, не може виступати самостійним відповідачем у справах даної категорії, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, оскільки таким відповідачем є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: центральний орган управління поліцією; територіальні органи поліції.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є територіальний орган поліції, створений як юридична особа публічного права та, відповідно, має власні рахунки, баланси та бюджетні асигнування, а саме Головне управління Національної поліції у Одеській області.

Отже, відповідати за пред`явленим ОСОБА_1 позовом має Головне управління Національної поліції в Одеські області. Тому у задоволенні позову до Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області слід відмовити повністю, оскільки районний відділ поліції не є належним відповідачем за цим позовом.

Вирішуючи позов в частині позовних вимог до Головного управління Національної поліції в Одеській області суд керується таким.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини 2 статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Наведені норми викладені у частині 5 статті 258 КУпАП.

Отже, у цій справі складання протоколу не було обов`язковим.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Слід також зазначити, що відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 цього ж Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідальність за частиною 1 статті 121 КУпАП настає у випадку керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

В оскаржуваній постанові поліцейський вказав, що ОСОБА_1 порушив підпункт 31.4.7. е) Правил дорожнього руху України оскільки керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 в якого відсутні задні бризковики.

Згідно з підпунктом п. 31.4.7 е), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

У відповідності до п.31.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно вимог ПДР України:

п.31.4 Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

п.31.4.7 Інші елементи конструкції:

е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Відповідно до п.3.15 Правил п. 31.5 Правил водій, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що словосполучення «відсутній передбачений конструкцією» відноситься як до бампера або заднього захисного пристрою, так і до грязезахисних фартухів і бризковиків. Тому якщо конструкцією транспортного засобу бризковики не передбачені, то це не буде порушенням вимог п. 31.4.7 е) Правил дорожнього руху України. Настання відповідальності за порушення наведеного п. 31.4.7 е) Правил дорожнього руху можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бризковики, по-друге, зазначені елементи конструкції транспортного засобу мають бути відсутні тобто обидва бризковика.

Відповідач ГУНП в Одеській області погоджується з тим, що один бризковик все ж таки був в наявності та вказує на а.с.26 другий третій абзац цитата «…поліцейським було виявлено відсутність лівого заднього бризковика, при цьому правий задній бризковик був на місці» (а.с.26).

Тоді як в постанові поліцейський вказує « …керував автомобілем в якого відсутні задні бризковики …» (а.с.9).

Таким чином, судом встановлено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 не мав по суті тих несправностей, які в силу положень пункту 31.4.7 «е» ПДР України забороняли б подальший його рух.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що конструкцією транспортного засобу було передбачено наявність бризковиків, і яким чином відповідач встановив, що конструкція транспортного засобу позивача передбачає бризковики.

Суд не приймає до уваги і розцінює критично надані відповідачем Болградським РВП ГУНП в Одеській області ксерокопії журналу «ЗА рулем» російського видавництва, які не є належним і допустимим доказом в даній справі.

Крім цього, згідно рапорту поліцейського СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області Акимова О. дане порушення було зафіксовано за допомогою нагрудної камери відео-реєстратора. Однак надати запис правопорушення з нагрудного відео-реєстратора не має можливості, так як в Болградському РВП ГУНП в Одеській області відсутній архіватор відеозаписів з нагрудного відеореєстратора, а камера проводить циклічний запис відео (а.с.30).

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки за правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, на підставі яких встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилання відповідача у відзиві на той факт, що інспектор при винесенні постанови діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, особисто спостерігаючи порушення ПДР, не підтверджено жодними доказами.

Позивач не заперечує факту керування транспортним засобом ВАЗ 2107 без лівого захисного бризковика, однак заперечує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. На підтвердження правомірності своїх дій позивач надав керівництво з експлуатації автомобіля ВАЗ 2107, в якому у переліку елементів кузова відсутній такий елемент, як задні захисні бризковики.

Отже, позивачем доведено, що конструкцією транспортного засобу ВАЗ 2107 не передбачено встановлення задніх захисних бризковиків, що виключає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП.

Тоді як відповідачем були порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття посадових осіб відповідача, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, особи, яка притягається до відповідальності та інше), не було досліджено суть правопорушення та особу суб`єкта правопорушення.

Крім порушення норм матеріального права, позивач також посилався на низку порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, на такі: не роз`яснення прав, умисне позбавлення можливості ознайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подати докази, заявити клопотання та скористатися правничою допомогою адвоката, чим порушено право на захист і що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 279 КУпАП врегульовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, нормами цієї статті передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження дотримання поліцейським передбаченої законом процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, перевіривши оскаржувану постанову за критеріями, встановленими частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення було прийнято не на підставі і не у спосіб, що визначений Конституцією і законами України, що тягне за особою невідповідність іншим критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності і взаємозв`язку є достатніми для висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, то в межах наданих статтею 286 КАС повноважень, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо судового збору:

Положеннями частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду з двома позовними вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕАР № 5955156 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 121 КУпАП (а.с.9) та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В свою чергу даним рішенням заявлені позовні вимоги задоволено повністю, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 гривень по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5955156 від 29.09.2022 року, складену інспектором Болградського районного відділу поліції Головного управління Патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Акімовим Олександром Леонідовичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП і закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Позивачем при зверненні до суд з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 496.20 гривень (а.с.4), тоді як мало б бути сплачено згідно ст.4 ч.2 п.3 пп. 1 Закону України «Про судовий збір» фізичною особою 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 992. 40 гривень.

А відтак, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області:

- на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 496.20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок);

-на користь держави решту суми судового збору, що був недоплачений позивачем в 496.20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 222, 247, 251, 258, 280, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 5, 7, 9, 71-77, 90, 241-244, 246, 268, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 гривень по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5955156 від 29.09.2022 року, складену інспектором Болградського районного відділу поліції Головного управління Патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Акімовим Олександром Леонідовичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП - скасувати, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП щодо ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог до Болградського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області: вул. Єврейська, №12, м. Одеса, 65000,

- на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 10.06.2021 року органом №5129, РНОКПП: НОМЕР_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 496.20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок);

- на користь держави суму не доплаченого судового збору в розмірі 496.20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок);

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.В.Кодінцева