Справа № 160/13995/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 15.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Зі змісту вказаного рішення вбачається, що вік заявника при зверненні становить 60 років, страховий стаж становить 19 років 05 місяців 11 днів та, що заявник матиме право на пенсійну виплату з 12.08.2027 року.
Також зазначено, що у зв`язку з наявністю розбіжностей в написанні дошлюбного прізвища, а саме: у свідоцтві про народження заявниці зазначено прізвище " ОСОБА_2 ", в свідоцтві про шлюб - " ОСОБА_2 ", то при обчисленні страхового стажу не взято до уваги документи, в яких зазначене дошлюбне прізвище російською мовою " ОСОБА_2 ", а саме: атестат № 6280 від 25.07.1980 за період навчання з 01.09.1979 по 25.07.1980; диплом НОМЕР_2 за період навчання з 01.09.1980 по 19.02.1983; трудову книжку НОМЕР_1 від 25.07.1980 за період роботи протягом липня 1980 року - грудня 1997 року.
Позивач не погоджується з даним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із чим звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Положеннями статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно частини 1 та 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - при наявності страхового стажу не менше 29 років.
Таким чином, станом на 15.08.2022 року (день подання заяви позивачем) для призначення пенсії за віком мають бути дотримані наступні умови: вік - 60 років, страховий стаж - не менше 29 років.
При цьому, у зв`язку з наявністю розбіжностей в написанні дошлюбного прізвища, а саме: у свідоцтві про народження заявниці зазначено прізвище " ОСОБА_2 ", в свідоцтві про шлюб - " ОСОБА_2 ", то при обчисленні страхового стажу не взято до уваги документи, в яких зазначене дошлюбне прізвище російською мовою " ОСОБА_2 ", а саме: атестат № 6280 від 25.07.1980 за період навчання з 01.09.1979 по 25.07.1980; диплом НОМЕР_2 за період навчання з 01.09.1980 по 19.02.1983; трудову книжку НОМЕР_1 від 25.07.1980 за період роботи протягом липня 1980 року - грудня 1997 року.
Надаючи оцінку правомірності не зарахування до страхового стажу періодів навчання та роботи позивача у зв`язку з наявністю розбіжностей у її документах, суд встановив та зазначає наступне.
Відповідно свідоцтва про народження виданого 11 вересня 1962 року прізвище позивача при народженні « ОСОБА_2 » (російською).
25 липня 1980 року Технічним училищем м. Дніпропетровська УРСР на ім`я ОСОБА_3 було видано атестат №6280 в тому, що вона 01 вересня 1979 року вступила і 25 липня 1980 року закінчили зазначене училище.
25 липня 1980 року на ім`я ОСОБА_4 було заведено трудову книжку НОМЕР_1 .
11 вересня 1982 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та « ОСОБА_6 .
19 лютого 1983 року Дніпропетровським машинобудівним технікумом на ім`я « ОСОБА_7 було видано диплом № НОМЕР_3 за реєстраційним номером № НОМЕР_4 про те, що вона в 1980 році вступила до названого технікуму і в 1983 році його закінчила за спеціальністю «обробка металів різанням».
Аналіз наведених документів дає підстави вважати, що прізвище позивача в атестаті, дипломі, свідоцтві про шлюб та трудовій книжці не відповідає її дошлюбному прізвищу.
25.11.2005 року постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В розділі ІІ Порядку №22-1 зазначено перелік документів, які необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.
Пунктом 2.9. Порядку №22-1 встановлено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 8 Порядку №637 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Відповідно пункту 26 Порядку №367, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
В даному випадку дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_8 », що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження від 11.09.1962 року.
Надані пенсійному органу документи на підтвердження страхового стажу позивача, а саме диплом, атестат та трудова книжка містять прізвище, яке не співпадає з прізвищем у свідоцтві про народження.
За наведених обставин, відповідно вимог пункту 26 Порядку №367 факт приналежності цих документів даній особі може бути встановлено у судовому порядку, та відповідно відповідачем обґрунтовано та правомірно не було їх враховано в якості документів, які підтверджують страховий стаж.
Оскільки, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не зараховано до страхового стажу періоди навчання та роботи, а наявного страхового стажу недостатньо для призначення пенсії за віком, оскаржуване рішення є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.
При цьому, судом не враховується довідка №697 від 05.09.2022 року в якості доказу, що підтверджує стаж роботи позивача, оскільки така довідка не була надана відповідачеві разом з заявою про призначення пенсії, не була ним досліджена та проаналізована, не враховувалась при прийнятті оскаржуваного рішення. В свою чергу, суд, вирішуючи питання правомірності прийнятого рішення враховує документи, які були в наявності у пенсійного органу при прийнятті ним такого рішення.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В даному випадку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області доведено правомірність прийнятого ним рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 9, 72, 77,139, 242-246,250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська