Справа № 263/7379/16а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року Справа№263/7379/16а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №263/7379/16-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради, за участю третьої особи Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області про скасування рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року №6/28-3210 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя» в частині вул. Радищева, Кальміуського району м. Маріуполя.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 8 вересня 2015 року Маріупольська міська рада прийняла рішення №6/52-5711, яким позивачам надала дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0000 га кожна для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . 23 лютого 2016 року до Жовтневого районного суду звернувся керівник Маріупольської місцевої прокуратури №1 про скасування вказаного рішення Маріупольської міської ради. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23 березня 2016 року позов керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Маріупольської міської ради від 8 вересня 2015 року №6/52-5711 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . З тексту постанови суду позивачам стало відомо про те, що зазначена вище земельна ділянка, відповідно до Плану зонування території міста Маріуполя, який затверджено рішенням Маріупольської міської ради від 18 червня 2013 року №6/28-3210, розташована на території рекреаційної зони озеленених територій загального користування Р-3, в якій надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не належить до дозволених видів використання.

Вважають, що План зонування території міста Маріуполь, який затверджено рішенням Маріупольської міської ради від 18 червня 2013 року № 6/28-3210 в частині земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , незаконний та такий, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

- в протиріччя наданому висновку Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради є висновок Управління Держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області від 15 березня 2016 року, відповідно до якого земельна ділянка по вул. Радищева в Іллічівському районі м. Маріуполя визначено категорією земель відповідно до статті 19 ЗК України, а саме: землі сільськогосподарського призначення;

- землевпорядна документація щодо віднесення до земель рекреації на спірну територію не розроблялась; не було враховано, що запроектована земельна ділянка, розташована на території, яка раніше знаходилась у користуванні ВАТ «Азовський» не може відноситись до земель рекреаційного призначення;

- містобудівна документація «Плану зонування території міста Маріуполя», що затверджена рішенням Маріупольської міської ради від 18 червня 2013 року №6/28-3210 не відповідає Геокадастру.

У зв`язку із чим, позивачі звернулися до суду за захистом. Просять суд задовольнити позов.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. З метою визначення умов та обмежень використання території міста Маріуполя для містобудівних потреб у межах визначених зон, розглянувши графічні та текстові матеріали містобідівної документації «План зонування території міста Маріуполя», що виконані підприємством Український державний науково дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя, враховуючи результати громадських слухань містобудівної документації, відповідно до статті 12 Закону України «Про основи містобудування», статей 18, 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року №555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні», ДСТУ-Н Б.Б.1.1-12:2011 «Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг)», прийнятого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 15 грудня 2011 року №345, керуючись ст.26, 31, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 18 червня 2013 року №6/28-3210 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя».

Позивачі звернулися до Маріупольської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Радищева в Іллічівському районі міста Маріуполя. Рішенням Маріупольської міської ради від 08 вересня 2015 року № 6/52-5711 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначив, що невідомо з яких підстав, позивачі посилаються на користування вказаною земельною ділянкою на умовах оренди, оскільки вони звернулись лише з відповідним дозволом на розробку проекту, за для виконання вимог закону, що можливо наддасть у подальшому можливість точно визначити предмет оренди.

При підготовці матеріалів до розгляду на пленарному засіданні сесії міської ради, головним управлінням архітектури та містобудування надано висновки від 21 березня 2016 року №06-03-07/27-05, №06-03-07/25-05, від 14 квітня 2016 року №06-03-07/41-05 в яких зазначено, що земельна ділянка розташована в зоні Р-3 рекреаційна зона озеленених територій загального користування, у зв`язку з чим, наміри замовника не відповідають дозволеним видам використання земельної ділянки. Відповідно до п.п. 5.3.3 Рекреаційні зони озеленених територій загального користування Р-3 Плану зонування міста Маріуполя, вказана зона призначається для повсякденного відпочинку населення і включає парки, сквери, сади, бульвари, міські ліси, водойми, лугопарки, лісопарки, гідропарки, меморіальні парки.

Вважає, що доводи позивачів про те, що містобудівна документація повинна бути розроблена з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до якої надано висновок Управління Держгеокадастру у місті Маріуполі Донецької області від 15 березня 2016 року №31, у даному випадку є неспроможними з огляду на наступне. Маріупольською міською радою прийнято рішення від 18 червня 2013 року №6/28-3210 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя». У той самий час, коли висновок Управління Держгеокадастру у Донецькій області надано 15 березня 2016 року №31 за результатами розробки проекту землеустрою земельної ділянки, який не було затверджено рішенням Маріупольської міської ради, як власника землі. Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. У такому випадку, розроблений, узгоджений та затверджений уповноваженим органом План Зонування територій є первинним документом, відповідно до якого здійснюється проектування земельних ділянок. У даному випадку, вважає, що доводи позивачів не узгоджуються з наявною містобудівною документацією. Крім того, план зонування приймається як єдиний документ, який не може бути визнано у якісь частині не відповідним.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача пояснень з приводу заявлено позову не надала.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10.06.2016 головуючим суддею визначено Хараджу Н.В.

Ухвалою судді Хараджа Н.В. від 10.06.2016 відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою суду від 29.11.2016 провадження в даній справі зупинено до 01.02.2016 року з метою надання сторонам часу для примирення.

Ухвалою суду від 29.11.2016 провадження у справі зупинено.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 07.11.2018 №499 призначено повторний авторозподіл даної справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Хараджа Н.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 07.11.2018 справу передано для розгляду судді Шевченко О.А.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 30.09.2021 №322 призначено повторний авторозподіл даної справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Шевченко О.А.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 30.09.2021 справу передано для розгляду судді Томіліну О.М.

22 жовтня 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області відновлено провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради, третя особа: Головне управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення.

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради, третя особа Головне управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення передано на розгляд за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

У зв`язку з тим, що позовна заява була подана без дотримання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2021 року, позовна заява була залишена без руху.

Зазначеною ухвалою позивачу був встановлений строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду належним чином засвідчених копій документів долучених до позовної заяви (скріплені власноручним підписом позивача (його представника) із зазначенням дати такого засвідчення).

Позивач виконав вимоги ухвали, тим самим усунувши недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради, за участю третьої особи Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення та відкрив провадження в адміністративній справі №263/7379/16-а.

Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року зобов`язано відповідача опублікувати оголошення про оскарження рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року №6/28-3210 Про затвердження містобудівної документації План зонування території міста Маріуполя та зобов`язано відповідача надати до суду рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року №6/28-3210 Про затвердження містобудівної документації План зонування території міста Маріуполя.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Призначено по справі наступне підготовче засідання на 21 березня 2022 року о 12 год. 00 хв. Визнано обов`язковою участь представника Маріупольської міської ради в судовому засіданні, яке відбудеться 21 березня 2022 року о 12 год. 00 хв. Зобов`язано відповідача опублікувати оголошення про оскарження рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 №6/28-3210 Про затвердження містобудівної документації План зонування території міста Маріуполя. Зобов`язано відповідача надати до суду рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 №6/28-3210 Про затвердження містобудівної документації План зонування території міста Маріуполя.

Відповідачем вимоги даної ухвали суду не виконано.

Розпорядженнями керівника апарата суду від 7 червня 2022 року №215 у зв`язку із відрахуванням судді Хохленкова О.В. зі штату Донецького окружного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №263/7379/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №263/7379/16 передана на розгляд судді Зеленова А.С. 7 червня 2022 року.

Ухвалою суду від 13 червня 2022 року справу №263/7379/16 прийнято до провадження.

Підготовче засідання призначено судом на 2 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 2 листопада 2022 року закрито підготовче провадження по справі №263/7379/16 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради, за участю третьої особи Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення. Призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

20 лютого 2013 року Головне управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради оголосило про початок процедури розгляду проекту містобудівної документації плану зонування території м. Маріуполя.

З метою визначення умов та обмежень використання території міста Маріуполя для містобудівних потреб у межах визначених зон, розглянувши графічні та текстові матеріали містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя», що виконані підприємством Український державний науково дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя, враховуючи результати громадських слухань містобудівної документації, відповідно до статті 12 Закону України «Про основи містобудування», статей 18,21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року №555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні», ДСТУ-Н Б.Б.1.1-12:2011 «Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг)», прийнятого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 15 грудня 2011 року №345, керуючись ст.26, 31, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 18 червня 2013 року №6/28-3210 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя».

Рішенням Маріупольської міської ради від 8 вересня 2015 року №6/52-5711 дозволено позивачам розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.03.2016 та 05.04.2016, документація із землеустрою, на підставі якої здійсненна державна реєстрація земельної ділянки є Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 18.02.2016 та 20.03.2016.

Згідно висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №06-03-07/27-05 від 21 березня 2016 року встановлено, що наміри замовника ОСОБА_3 щодо земельної ділянки 2,0000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, не відповідають дозволеним видам використання території згідно затвердженого плану зонування міста Маріуполя.

Згідно висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №06-03-07/25-05 від 21 березня 2016 року встановлено, що наміри замовника ОСОБА_1 щодо земельної ділянки 2,0000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, не відповідають дозволеним видам використання території згідно затвердженого плану зонування міста Маріуполя.

Згідно висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №06-03-07/41-05 від 21 березня 2016 року встановлено, що наміри замовника ОСОБА_2 щодо земельної ділянки 2,0000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, не відповідають дозволеним видам використання території згідно затвердженого плану зонування міста Маріуполя.

Водночас, як слідує з висновків Управління Держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області від 28 квітня 2016 року №28/41-16, №11/41-16, №10/41-16, управлінням погоджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:033:0028, :01:033:0028, :01:033:0026, у власність позивачам для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 за умов дотримання вимог: Земельного кодексу України, Законів України «Про охорону земель», «Про державний земельний кадастр», «Про державну експертизу землевпорядної документації». Зазначено, що кінцеві умови передачі (відведення) земельної ділянки визначаються рішенням Маріупольської міської ради.

18 квітня 2016 року Маріупольською міською радою було отримано колективне звернення від позивачів, у якому останні просили перевірити правомірність містобудівної документації, яка затверджена рішенням Маріупольської міської ради від 18 червня 2013 року №6/28-3210 та внести відповідні зміни.

Відповіді на колективне звернення позивачів матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з статтею 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Закон України «Про місцеве самоврядування» №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР, у редакції на момент прийняття оскаржуваного акту) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до положень пункту 34 частини 1 статті 24 Закону №280/97-ВР, питання регулювання земельних відносин вирішуються сільськими, селищними та міськими радами виключно на їх пленарних засіданнях.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом частини 2 статті 2 Земельного кодексу України (у редакції на момент прийняття оскаржуваного акту), суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки (стаття 5 ЗК України).

Відповідно до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 80 ЗК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 Земельного кодексу України).

За правилами частини першої статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно частини 2 зазначеної статті, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

За частиною 3 зазначеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як вбачається із положення частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За положеннями статті 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів виконавчої влади, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи виконавчої влади, зазначені в частинах першій третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (копії такого проекту) безоплатно надати свої висновки про його погодження або відмову в такому погодженні.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI (далі Закон №3038-VI, у редакції на момент прийняття оскаржуваного акту), встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно статті 1 Закону №3038-VI, генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

План зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до положень статті 16 Закону № 3038-VI, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях. Порядок обміну інформацією між містобудівним та державним земельним кадастрами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану (частина 1 статті 17 Закону № 3038-VI).

За змістом частин 1,2 статті 18 Закону №3038-VI, план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту. За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону (частина 5,7 статті 18 Закону №3038-VI).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації населеного пункту на місцевому рівні. На його основі розробляються інші види містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, й План зонування.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №569/4123/16-а, від 11 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.002260 та від 2 грудня 2021 року у справі №П/320/900/20.

Виходячи зі змісту положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд також доходить висновку, що План зонування містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Затверджуючи своїм рішенням містобудівну документацію, а саме - План зонування, місцева рада формує обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин. Отже, План зонування як вид містобудівної документації на місцевому рівні є нормативно-правовим актом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №369/7296/16-а, від 20 грудня 2019 року у справі № 520/14995/16-а, від 9 квітня 2020 року у справі № 807/150/16, від 9 грудня 2020 року у справі № 813/746/18.

Типові вимоги до складу та змісту зонінгу населеного пункту встановлюються Настановою про склад та зміст Плану зонування території (Зонінг) ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011.

Відповідно до пункту 4.7 Настанови основним документом зонінгу є схема зонування, на якій територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюється містобудівний регламент. Для кожної земельної ділянки дозволеним є таке використання, яке відповідає містобудівному регламенту відповідної зони. Невідповідність наміру забудови встановленому виду дозволеного використання земельних ділянок і об`єктів, зазначеним у містобудівному регламенті, означає, що його застосування, у відповідній територіальній зоні не допускається.

Зміна параметрів земельних ділянок і об`єктів будівництва, види використання і граничні параметри яких не відповідають містобудівному регламенту, можлива лише шляхом приведення таких об`єктів у відповідність до містобудівного регламенту або шляхом зменшення їх невідповідності граничним параметрам в процесі дозволеного будівництва.

Невідповідними містобудівним регламентам вважаються земельні ділянки та існуючі об`єкти, зокрема, існуючі види використання земельних ділянок для містобудівних потреб і параметри об`єктів будівництва, які не відповідають видам переважного використання.

Судом встановлено, що Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 18 червня 2013 року №6/28-3210 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя».

Процедура прийняття зазначеного вище рішення позивачами не оскаржується.

Рішенням Маріупольської міської ради від 8 вересня 2015 року №6/52-5711 дозволено позивачам розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Згідно висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №06-03-07/27-05 від 21 березня 2016 року встановлено, що наміри замовника ОСОБА_3 щодо земельної ділянки 2,0000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, не відповідають дозволеним видам використання території згідно затвердженого плану зонування міста Маріуполя, оскільки земельна ділянка знаходиться у рекреаційній зоні озеленених територій загального користування (Р-3).

Згідно висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №06-03-07/25-05 від 21 березня 2016 року встановлено, що наміри замовника ОСОБА_1 щодо земельної ділянки 2,0000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, не відповідають дозволеним видам використання території згідно затвердженого плану зонування міста Маріуполя, оскільки земельна ділянка знаходиться у рекреаційній зоні озеленених територій загального користування (Р-3).

Згідно висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №06-03-07/41-05 від 21 березня 2016 року встановлено, що наміри замовника ОСОБА_2 щодо земельної ділянки 2,0000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства, не відповідають дозволеним видам використання території згідно затвердженого плану зонування міста Маріуполя, оскільки земельна ділянка знаходиться у рекреаційній зоні озеленених територій загального користування (Р-3).

Відповідно до розділу 5.3.3 пояснювальної записки до плану зонування території міста Маріуполя, рекреаційні зони озеленених територій загального користування Р-3 призначаються для повсякденного відпочинку населення і включають парки, сквери, сади, бульвари, міські ліси, водойми, лугопарки, лісопарки, гідропарки, меморіальні парки.

а) Переважні види використання території (земельні ділянки):

- озеленення територій;

- фізкультурно - оздоровчі та спортивні об`єкти;

- ігрові дитячі майданчики; майданчики для відпочинку дорослих; інші елементи благоустрою.

б) Супутні види використання території (земельної ділянки):

- споруди комунальної, інженерної та транспортної інфраструктури, необхідної для обслуговування даної зони або міста в цілому (при обов`язковому дотриманні державних будівельних, санітарних, протипожежних норм і правил);

- адміністративно господарські будівлі і споруди, необхідні для обслуговування даної зони; відкриті стоянки для тимчасового зберігання автотранспорту з розрахунку відповідно ДБН 360-92**;

- громадські вбиральні; майданчики для сміттєзбірників загального користування.

в) Допустимі види використання території (земельної ділянки), які потребують спеціальних погоджень:

-готелі, мотелі, кемпінги, будинки відпочинку, пансіонати, інші об`єкти обслуговування відвідувачів;

- водно оздоровчі комплекси; пункти прокату спортивного інвентарю;

- рятувальні станції, медичні пункти; об`єкти роздрібної торгівлі та харчування;

- розважальні комплекси (ігротеки, танцмайданчики, дискотеки);

- культурно дозвіллєві об`єкти; культові споруди;

- тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності; антени стільникового, радіорелейного, супутникового зв`язку. Усі види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню озеленених територій.

г) умови а обмеження забудови земельних ділянок:

- гранично допустима висота будівель визначається відповідно до державних будівельних норм по спортивних спорудах, ДБН В.2.2-13-2003;

- максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки згідно містобудівного розрахунку;

- максимально допустима щільність забудови земельної ділянки згідно ДБН 360-92**, для підприємств обслуговування табл.6.1;

- мінімальна відстань від будівель до червоних ліній житлової вулиці 3,0 м, магістральної вулиці 6,0 м;

- планувальні обмеження (зони охорони пам`яток культурної спадщини, зони охоронюваного ландшафту, межі історичних ареалів, прибережні захисні смуги, санітарно захисні смуги та інші охоронювані зони) згідно ДБН 360-92** розділ 11, історико архітектурного опорного плану, державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів (затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року №173), затвердженої містобудівної документації;

- мінімально допустимі відстані від об`єктів, які проектуються до існуючих будинків та споруд, - згідно ДБН 360-92**;

- охоронювані зони інженерних комунікацій згідно ДБН 360-92**; вимоги до необхідності проведення інженерних вишукувань згідно ДБН 360-92**, ДБН А.2.1-1-2008 «Інженерні вишукування для будівництва»;

- вимоги щодо благоустрою згідно Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; забезпечення умов транспортно пішохідного зв`язку згідно ДБН 360-92** розділ 7;

- вимоги щодо забезпечення необхідною кількістю місць зберігання автотранспорту згідно ДБН 360-92** розділ 7 та зміна №4 від 21 червня 2011 року №67;

- вимоги щодо охорони культурної спадщини згідно ДБН 360-92**, розділ 11, затвердженого історико архітектурного опорного плану.

Відповідно до положень статті 52 Земельного кодексу України, землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Порядок використання земель рекреаційного призначення

визначається законом.

Тобто, на землях рекреаційного призначення використовуються тільки в межах їх цільового призначення та забороняється діяльність яка перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням.

З адміністративного позову вбачається, що позивачі бажають скасувати оскаржуване рішення в частині, з підстав неможливості реалізації через це свого права на отримання земельних ділянок.

Водночас, земельні ділянки по АДРЕСА_2 , дозвіл на розробку проекту яких рішенням міської ради надано, однак не затверджено, знаходяться на території, у якій забороняється ведення особистого селянського господарства, оскільки відноситься до іншої категорії та має інше цільове призначення.

При цьому у твердженнях позивачів відсутні обґрунтовані підстави, які б свідчили про порушення законодавства відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення.

Крім того, доводи позивачів в частині того, що оскаржуваний акт не відповідає Геокадастру, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016, земельна ділянка кадастровий номер :01:033:0027, за адресою АДРЕСА_2 сформована 02 березня 2016 року.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016, земельна ділянка кадастровий номер:01:033:0028, за адресою: АДРЕСА_2 сформована 05 квітня 2016 року.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016, земельна ділянка кадастровий номер :01:033:0026, за адресою АДРЕСА_2 сформована 02 березня 2016 року.

Відповідно до положень частини 2 статті 16 Закону № 3038-VI, містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Тобто, станом на момент прийняття Маріупольською міською радою рішення від 18 червня 2013 року №6/28-3210 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя», вищезазначені земельні ділянки не були зареєстровані у Державному земельному кадастрі, а тому не могли бути враховані при прийнятті оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Маріупольської міської ради від 18 червня 2013 року №6/28-3210 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя» в частині вул. Радищева, Кальміуського району м. Маріуполя, відповідає критеріям, які встановлені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач діяв без порушення меж повноважень, визначених Законами України, а також обґрунтовано, у відповідності до вимог статті 18 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надані, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не здійснюється.

Керуючись Конституцією України, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради, про скасування рішення Маріупольської міської ради від 18.06.2013 року №6/28-3210 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя» в частині вул. Радищева, Кальміуського району м. Маріуполя відмовити повністю.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті у порядку письмового провадження 28 листопада 2022 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов