Справа № 140/6098/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/6098/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач-1), Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 327680 від 05 вересня 2022 року, прийняту начальником відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Шендюк Тарасом у сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що є пенсіонером та має у приватній власності автомобіль БАЗ д.н.з НОМЕР_1 , який в даний час особисто не використовує. 23.08.2022 племінник позивача ОСОБА_2 позичив вказаний автомобіль для перевезення родичам будівельних матеріалів. Повертаючи автомобіль, ОСОБА_2 повідомив, що його зупинили працівники автомобільної інспекції і склади акт за відсутність товарно-транспортної накладної; усне пояснення про перевезення особистого вантажу, а тому товарно-транспортна накладна не потрібна, інспектором не враховано, а письмове пояснення не відібрано.

30.08.2022 позивач поштовим зв`язком отримала акт №333165 від 23.08.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та повідомлення про розгляд 05.09.2022 справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідно до якого позивач порушила статті 34 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III). Представником позивача було взято участь у розгляді даного акту та надано письмові пояснення.

Постановою начальника відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Шендюха Т.Ю. № 327680 від 05 вересня 2022 року до позивача застосовано адміністративно-господарського штраф у сумі 17000,00 грн., за допущення позивачем, як перевізником, відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-III.

Вказане рішення позивач вважає безпідставним та незаконним, оскільки прийняте без належного попереднього усестороннього та об`єктивного з`ясування всіх дійсних обставин справи, з істотними порушення вимог чинного законодавства України.

ОСОБА_1 вказує, що саме по собі перевезення її родичем власного вантажу, без належного доведення відповідачами здійснення нею чи водієм господарської діяльності чи перевезенням вантажів на комерційній основі не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-III, оскільки відповідачі не надали належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 23.08.2022 позивач, як автомобільний перевізник, на власному транспортному засобі здійснювала на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів, а відтак, що позивач є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-III, в зв`язку з чим у відповідачів відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності на підставі за статті 60 Закону № 2344-III.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представник відповідачів в поданому до суду відзиві вважає, що заявлені в межах даної справи позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. В обґрунтування своє позиції вказує, що 23.08.2022 на 132 км. автодороги М-19 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Носенком С.В. на підставі направлення на перевірку від 19.08.2022 №013453 та тижневого графіка перевірки було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу НОМЕР_1 перевізника ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_3 надав свідоцтво про реєстрацію ТЗ БАЗ Т713.21, реєстраційний номер НОМЕР_1 (власником є позивач), посвідчення водія № НОМЕР_2 та складську накладну №15386 від 23.08.2022 (зафіксовано за допомогою боді-камери інспектора). Як свідчить складська накладна №15386 від 23.08.2022, перевізником надавались послуги перевезення товару, а саме: Дуб сонома трюфель 0423 WL 18мм 2750*1830 (тобто ДСП) в кількості 36 штук. Вартість послуги перевезення становила 1000 грн. (позиція №3 накладної).

Зауважує, що позивач намагається ввести суд в оману та посилається на неправдиві відомості. Зокрема, надана видаткова накладна №15 датована 22.08.2022 (перевірка відбувалась 23.08.2022), не має жодного відношення до даної справи та не пред`являлась інспектору. Також існують сумніви щодо її юридичної сили, адже дана накладна від 22.08.2022 скріплена печаткою ФОП ОСОБА_4 , яка, відповідно до актуальних відкритих даних, припинила підприємницьку діяльність на той момент.

Представник відповідачів вказує, що в даному випадку позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, серед видів діяльності якої є 52.21 «Допоміжне обслуговування наземного транспорту». Цей вид діяльності включає діяльність, пов`язану із перевезенням пасажирів, тварин або вантажів наземним транспортом.

В той же час, покупцем відповідно до складської накладної №15386 від 23.08.2022 вантаж доставлявся Узналі за адресою АДРЕСА_1 . Як свідчать відкриті джерела, за цією адресою зареєстрований ТОВ «Інтарсіо», власником якого є ОСОБА_5 .

Отже, під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) вірно був встановлений факт надання послуг перевезення вантажу, що підтверджується усіма наведеними вище даними та показаннями водія ОСОБА_3 .

Крім того, вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт відчуження або передачу у користування позивачем автомобіля.

З наведених підстав, просить в задоволені позову відмовити повністю.

В поданій до суду відповіді на відзив, позивач підтримала власну правову позицію, наведену в позовній заяві, з доводами відзиву не погоджується. Додатково зазначає, що додані до відзиву відео не спростовують вимоги позовної заяви і не доводять твердження представника відповідача, що ОСОБА_1 є перевізником. Можливість застосування посадовими особами Уктрансінспекції особистих портативних відео реєстраторів регулюються Порядком застосування засобів фото- і відео фіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №590 від 09.08.2022, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2022 за №1053/38389. Разом з тим, перевірка проведена 23.08.2022, а тому зафіксовані за допомогою боді-камери інспектора події не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів. Також, зазначає, що складську накладну №15386 від 23.08.2022 ОСОБА_6 випадково прихопив на складі при завантаженні разом з видатковою накладною №15 від 22.08.2022, яку разом з усіма наявними у нього документами передав інспектору. Зауважує, що складська накладна №15386 від 3.08.2022 ніким не підписана, при цьому складська накладна не свідчить про надання перевізником послуги перевезення товару, оскільки використовується для обліку руху товарно-матеріальних цінностей всередині підприємства. Крім того, позивач вказує, що інспектор Носенко С.В. не здійснив огляд вантажу, який знаходився в кузові автомобіля, що в чергове спростовує фантазію представником відповідача про перевезення вантажу згідно складської накладної №15386 від 23.08.2022. ОСОБА_1 наголошує, що підприємницької діяльності не здійснює, а на належний автомобіль передала лише право керування.

В поданому до суду запереченні представник відповідачів підтримала довози відзиву. Вказує, що Уктрансбезпека мала законні підстави для використання нагрудних камер та здійснення відео фіксації перевірки щодо ФОП ОСОБА_1 . Водночас, позивач помиляється, зазначаючи що право здійснювати відео фіксацію виникло після Порядку №590 від 09.08.2022, оскільки цей нормативно-правовий акт закріпив не право, а обов`язок здійснювати відео фіксацію. Вважає, що факт надання послуг перевезення ФОП ОСОБА_1 підтверджується наданими прямими доказами відео перевірки, свідчення водія, складською накладною, та рядом непрямих факт реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою підприємцем, фальсифікація накладної із печаткою недійсної на той момент ФОП ОСОБА_4 , належність ТЗ, яким надавались послуги перевезення позивачу.

В поданих письмових поясненнях позивач підтримала доводи позову та відповіді на відзив.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані суду письмові докази, заяви про суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області у період 22.08.2022-28.08.2022, затвердженим начальником вказаного відділу 19.08.2022, та згідно із направленням на рейдову перевірку від 19.08.2022 №013453, 23.08.2022 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Носенком С.В. проведена рейдова перевірка, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.08.2022 № 333165.

Вказаним актом встановлено, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 , допустив порушення, а саме під час перевезення вантажу відсутня товарно-транспортна накладна.

На вказаний акт позивачем подано пояснення-заперечення від 05.09.2022.

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюха Т.Ю. про застосування адміністративно-господарського штрафу №327680 від 05.09.2022 за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, з перевізника ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 1 Закон № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт визначена статтею 60 Закону № 2344-III, зокрема абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведені норми закону вказують, що суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону № 2344-III, є саме автомобільний перевізник.

Як слідує з матеріалів справи, транспортний засіб марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_1 23.08.2022 вказаним транспортним засобом керував водій ОСОБА_7 . Вказані обставини не є спірними.

Судом встановлено, що наданій відповідачем складській накладній №15386 від 23.08.2022, в графі постачальник зазначено «1», в графі покупець «Узналі», проте жодних доказів перевезення вантажу саме ОСОБА_1 , на яку складено постанову про застосовування адміністративно-господарського штрафу № 327680 від 05.09.2022, відповідачем суду не надано.

Крім того, у справі відсутні докази, що ОСОБА_2 є найманим працівником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Відтак суд зазначає, що автомобільний перевізник це не завжди власник автомобіля, це особа, яка його використовує, тобто здійснює перевезення пасажирів чи (та) вантажів цим транспортним засобом.

Аналогічний висновок наведено Верховним Судом у постанові від 09.08.2019 у справі за № 806/1450/16.

З огляду на встановлені фактичні обставини та не подання відповідачем доказів протилежного, суд дійшов висновку, що позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону № 2344-III, відтак не може нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (надалі за текстом - Порядок).

Згідно з п. 15 Порядку, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У статті першій Закону № 2344-III зазначено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Норма статті 48 Закону № 2344-III не визначає вичерпного переліку документів та є бланкетною (відсилочною), тобто, крім визначеного переліку документів, як автомобільний перевізник, так і водій, зобов`язані мати, у кожному конкретному випадку, і інші документи, передбачені законодавством.

Судом встановлено, що посадовим особам в ході проведення перевірки водієм транспортного засобу, який здійснював перевезення вантажу надано документ на вантаж, а саме складську накладну №15386 від 23.08.2022, де в графі в графі постачальник зазначено «1», в графі покупець «Узналі», що не підтверджує придбання чи перевезення вантажу позивачем як автомобільним перевізником.

Оскільки суду відповідачем не надано доказів того, що позивач виступала автомобільним перевізником, а водій ОСОБА_2 є її найманим працівником, суд доходить висновку, що підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 відсутні.

Відтак, на думку суду, оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.09.2022 №327680 є протиправною та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення і докази, надані стороною позивача, суд дійшов висновку, що відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довели правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки відповідач-1 є її територіальним підрозділом, судовий збір, сплачений за подання позовної заяви до суду відповідно до платіжного доручення №275 від 15.09.2022 у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05 вересня 2022 року №327680.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, проспект Перемоги, 14, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк