Справа № 753/21014/21
Суддя: Колесник О. М.
Дата ухвалення: 2022-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/58/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Єрош Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання дій незаконними, скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання дій незаконними, скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Позовна заява мотивована тим, що 27 вересня 2021 року поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4825988 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки для встановлення факту порушення ним п. 21.11 «б» ПДР України, який визначає спеціальні правила перевезення дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку, інспектор, зобов`язаний був встановити одночасно наявність наступних обставин: дитина, яка перебувала у транспортному засобі має зріст менше 145 см або не досягла 12 річного віку; при перевірці дитини не використовувались спеціальні засоби, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки.

Жодних з вказаних обставини інспектором встановлено не було.

Крім того, позивач вважає, що постанову ЕАО №4825988 винесено неправомірно, з порушенням процедури розгляду.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, визнати дії відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати оскаржувану постанову ЕАО №4825988 від 27.09.2021 року та закрити провадження в адміністративній справі.

Також, позивач вказує, що 27 версея 2021 року поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ГП№303395 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З вказаною постановою позивач також не погоджується, оскільки поліцейський Управління патрульної поліції в м. Києві Зуєв С.А. вийшов за межі повноважень, наданих йому державою при винесенні постанови, оскільки йому надані повноваження виключно на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, визнати дії відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати оскаржувану постанову ГП№303395 від 27.09.2021 року та закрити провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

12 липня 2022 до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому зазначено, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Зазначивши, що розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Крім того, щодо скасування постанови ГП№303395 від 27.09.2021 року, зазанчив, що позивач помилково вважає, що інспектором було винесено постанову ГП№303395 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки було складено лише протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №303395 від 27.09.2021 року за ч. 1 ст. 164 КУпАП, який був направлений до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольни їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, крім того у відзиві представник відповідача просив суд розгляд справи проводити за його відсутністю.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з постанови серії ЕАО №4825988, 27 вересня 2021 року 11.27 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «PEUGEOT PARTNER» державний номерний знак НОМЕР_1 по пр. Перемоги в м. Києві, перевозив дитину в якої зріст менше 145 см без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, чим порушив вимоги п. 21.11 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Стаття 8 КпАП України передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

За змістом до п. 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Транспортний засіб, яким керував позивач, було зупинено на підставі п. 10 ч. 1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» Інспектор повідомив позивача про причину зупинки.

Так, інспектор виявив, що позивач перевозив дитину десяти - одинадцяти років на задньому сидінні не пристебнуту ременем безпеки, тим самим інспектор повідомив, що позивач порушив п. 21.11 «Б» ПДР.

Відповідно до п. 21.11 «Б» ПДР передбачена заборона на перевезення дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку, - у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на передньому сидінні легкового автомобіля - без використання зазначених спеціальних засобів; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

Так, в судовому засіданні позивач не заперечував, що в салоні автомобіля перебували його друзі з дитиною десяти - одинадцяти років, яка сиділа на задньому сидінні без крісла та непристебнута ременем безпеки. Крім того, пояснив, що друзів віз на вокзал, але їх прізвища, ім`я, по-батькові та адреси проживання не зміг назвати.

Згідно ч. 10 ст.121 КУпАП порушення правил перевезення дітей, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 статті 213 КУпАП: справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 214 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 КУпАП, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху(в тому числі визначені частиною 10 статті 121 Кодексу).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Твердження позивача, що постанова не містить жодних посилань на докази, суд не може покласти в основу рішення, оскільки позивач сам погодився в судовому засідання, що перевозив в салоні свого автомоібля дитину 10-11 років не пристебнуту паском безпеки, що утворює в своїй сукупності диспозицію ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Так, безпека дітей - відповідальність батьків, адже перебуваючи в автомобілі, маленький пасажир не може самостійно контролювати своє становище, тому про це повинні подбати батьки.

Дитяче автомобільне крісло виконує дві основні функції: забезпечує дитині максимальний рівень комфорту під час поїздки і безпеку при екстреному гальмуванні, різкому маневруванні або аварії.

Важливо, щоб дитяче автокрісло було правильно закріплено в салоні автомобіля, а дитина в ньому була правильно та надійно пристебнута.

Відповідно до частини першої статті 78 КАС України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того слід зауважити, що відповідно до статей 72-74, 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Аналіз вищевказаних норм та матеріалів справи дає можливість зробити висновок, що позивач свідомо порушив вимоги п. 21.11 «Б» ПДР та здійснював перевезення дитини на сидінні автомобіля без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, скасування постанови ЕАО №4825988 від 27.09.2021 року та закриття провадження в адміністративній справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам, а відтак не підлягають задоволенню.

Також вищенаведене дає підстави вважати, що позивач звернувся з даною позовною вимогою до суду не з метою захистити свої порушені права та інтереси, а з метою уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення. Проте сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог щодо визнання дій відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, скасування постанови ГП№303395 від 27.09.2021 року та закрити провадження в адміністративній справі, судом встановлено наступне.

Відовідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Віповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 164 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 255 КУпАП, проткол про адміністративне правопорушення за ст. 164 мають право складати уповноважені на те посадові особиорганів Національної поліції.

Як вбачається з матеріалів справи додана до матеріалів справи постанова ГП№303395 не відповідає вимогам ст. 74 КАСУ та КУпАП, оскільки не має реквізитів відповідача, суті правопорушення, також дана постанова не містить суми штрафу та підпису особи, що її склала.

Відповідач у відзиві зазначає, що інспектором 27 вересня 2021 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №30395 за ч. 1 ст. 164 КУПАП, який був направлений до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду, що підтверджується витягом наданого до відзиву.

Відповідно до положень глави 19 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що є підстави для порушення справи.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення не передбачає настання наслідків зобов`язального характеру на відміну від рішення суб`єкта владних повноважень - нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, інспектор виконує не звичайні управлінські функції, а вчиняє процесуальні дії у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, провадження у справах про адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, розгляд справ про адміністративне правопорушення, накладення адміністративних стягнень здійснюється у порядку передбаченому КУпАП.

Так, протокол є процесуальним документом у справі, носієм доказової інформації.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм вбачається, що позовні вимоги в частині вимог визнання дій відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, скасування постанови ГП№303395 від 27.09.2021 року та закрити провадження в адміністративній справі, не підлягають задоволеню, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, що передбачені ст.164 КУпАП віднесено до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, постанови яких підлягають оскарженню в апеляційному порядку до апеляційної інстанції відповідного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, що позбавляє права оскарження протоколу, який є лише джерелом доказів, в порядку адміністративного судочинства, а постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП серії ГП№303395 відповідачем 27.09.2021 року не виносилося.

На підставі викладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись стст. 2; 5-6; 8-9; 19; 72-77; 90; 205; 242-247 КАС України, стст. 23, 40 Закону України «Про Національну поліції», стст. 8, 9, 121, 164, 222, 251, 258 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕАО №4825988 від 27.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч.10, ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та постанови про накладення адміністративного стягнення серія ГП №303395 від 27.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1, ст.164 КУпАП, закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя :