Справа № 640/21302/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Орлан-Безпека» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Орлан-Безпека» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, у якому просить суд скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області №КВ1650/33/АВ/ФС-623 про накладення на Приватне підприємство «Орлан-Безпека» штрафу в розмірі 375 570,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана постанова прийнята без врахування всіх фактичних обставин справи, відтак підлягає скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Київській області №КВ1650/33/АВ/ФС-623 про накладення на Приватне підприємство «Орлан-Безпека» штрафу в розмірі 375 570,00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено в акті інспекційного відвідування, що саме позивачем як роботодавцем допущено до виконання робіт працівників без укладання трудового договору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головним управлінням Держпраці у Київській області подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року повернуто особі, яка її подала.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у справі №640/21302/19 скасовано; справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 21 листопада 2022 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07 жовтня 2019 року інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування ПП «Орлан-Безпека», в ході якого встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин у ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська» 23 вересня 2019 року за адресою: 08635, Київська область, Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Тараса Шевченка, буд. 19 виявлено громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які перебували у спецодязі охоронної фірми «Орлан-Безпека».

Відповідно до наданих письмових пояснень встановлено, що вищевказані громадяни працюють у ПП «Орлан-Безпека» та здійснюють охорону об`єкта ПрАТ «Птахофабрика «Васильківська», заробітну плату виплачує директор ПП «Орлан-Безпека» ОСОБА_4 .

За результатами інспекційного відвідування складено відповідний акт №КВ1650/33/АВ від 07 жовтня 2019 року.

21 жовтня 2019 року ПП «Орлан-Безпека» надано заперечення до акту інспекційного відвідування №КВ1650/33/АВ.

15 жовтня 2019 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1650/33/АВ/ТД/ФС-623, на підставі якої на ПП «Орлан-Безпека» накладено штраф у розмірі 375 570,00 грн. за порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

На підставі встановлених обставин справи, виходячи з системного аналізу приписів законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх необґрунтованим з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.

Згідно зі статтею 1 КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 24 КЗпП України).

З аналізу наведених норм, колегія суддів висновує, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Організаційно-правові принципи здійснення господарської діяльності у сфері надання послуг з охорони власності та громадян визначає Закон України «Про охоронну діяльність», відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 1 якого суб`єкт охоронної діяльності - суб`єкт господарювання будь-якої форми власності, створений та зареєстрований на території України, що здійснює охоронну діяльність на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії; охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього.

Персонал охорони - працівники, які безпосередньо виконують функції з охорони майна або фізичних осіб відповідно до свого кваліфікаційного рівня; фахівець з організації заходів охорони - керівник суб`єкта охоронної діяльності або його заступник, начальник філії, іншого відокремленого структурного підрозділу або його заступник, до посадових обов`язків якого належать організація та проведення заходів охорони, контроль за виконанням персоналом охорони покладених на нього обов`язків

Колегія суддів вважає, що роботи, пов`язані з охоронною діяльністю, можуть виконуватися виключно працівниками за трудовими договорами, а не будь-якими особами за цивільно-правовими договорами, у зв`язку з тим, що саме роботодавець одержує дозвіл на виконання таких робіт і саме на нього покладаються вимоги щодо додержання правил охорони праці при здійсненні небезпечних робіт.

За таких обставин, відповідачем при проведенні перевірки було вірно встановлено, що позивачем в порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України було допущено працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Окремо колегія суддів акцентує свою увагу на тому, що згідно відібраних у гр. ОСОБА_1 інспектором праці пояснень, останній працював на посаді охоронника (начальника) у ПП «Орлан Безпека» з грудня 2018 року. Інструктаж з охорони праці на робочому місці проводився. Режим роботи ненормований, 2 тижні робочі, 2 тижні вихідні. Розмір заробітної плати 400 грн. за добу, місце отримання та періодичність - від директора ОСОБА_4 , один раз на місяць, трудова книга наявна, безпосередній керівник - директор ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано аналогічні пояснення.

З наведених пояснень убачається, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 фактично виконували роботу охоронників, самостійно не організовували роботу, виконували її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувалась безпосередньо позивачеві і виконувала його вказівки.

Колегія суддів вважає складені письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 правдивими, оскільки такі містять власноручний підпис вказаних осіб та засвідчення їх достовірності. Додатково, колегія суддів зауважує, що зазначені пояснення не були ними спростовані під час розгляду справи про накладення штрафу.

Відтак, встановлені колегією суддів обставини та надана їм правова оцінка дають підстави для висновку, що відносини між Приватним підприємством «Орлан-Безпека» та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мали очевидний трудовий характер.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Приватного підприємства «Орлан-Безпека» є діяльність приватних охоронних служб.

Відповідно до понятійного апарату Закону України «Про охоронну діяльність» від 22.03.2012 № 4616-VI (тут і надалі у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин): суб`єкт охоронної діяльності - суб`єкт господарювання будь-якої форми власності, створений та зареєстрований на території України, що здійснює охоронну діяльність на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії; персонал охорони - працівники, які безпосередньо виконують функції з охорони майна або фізичних осіб відповідно до свого кваліфікаційного рівня.

У статті 5 вказаного Закону визначено, що суб`єкт охоронної діяльності на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії надає такі охоронні послуги: 1) охорона майна громадян; 2) охорона майна юридичних осіб; 3) охорона фізичних осіб.

Умови залучення громадян до охоронної діяльності передбачені у ст. 11 Закону України «Про охоронну діяльність».

Так, відповідно до ч. 1 вказаної статті персоналом охорони можуть бути дієздатні громадяни України, які досягли 18-річного віку, пройшли відповідне навчання або професійну підготовку, уклали трудовий договір із суб`єктом господарювання та подали документи, що вони:

1) не перебувають на обліку в органах охорони здоров`я з приводу психічної хвороби, алкоголізму чи наркоманії;

2) не мають непогашеної чи незнятої судимості за скоєння умисних злочинів;

3) не мають обмежень, встановлених судом щодо виконання покладених на них функціональних обов`язків;

4) не мають обмежень за станом здоров`я для виконання функціональних обов`язків;

5) зареєстровані за місцем проживання в установленому законодавством порядку.

Згідно з частинами 2 - 5 ст. 11 Закону України «Про охоронну діяльність» фахівець з організації заходів охорони та працівники, задіяні до роботи на пункті централізованого спостереження, повинні відповідати вимогам частини першої цієї статті, мати рівень освіти, визначений ліцензійними умовами, затвердженими Кабінетом Міністрів України, і в установлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти і науки, терміни та порядку підвищувати рівень кваліфікації.

Персонал охорони виконує функції з охорони майна за обов`язкової наявності на його одязі ознак належності до відповідного суб`єкта охоронної діяльності згідно з його статутними документами.

Персонал охорони під час виконання функціональних обов`язків повинен мати при собі посвідчення з підписом керівника суб`єкта охоронної діяльності, в якому зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи, яка належить до персоналу охорони, дата видачі і термін дії посвідчення та міститься фотокартка особи, якій видано посвідчення.

Суб`єкт охоронної діяльності зобов`язаний забезпечувати дотримання законодавства в організації та функціонуванні охорони, прийомі на роботу персоналу охорони, в організації правил носіння відповідного одягу та розпізнавальних знаків, а також в оснащенні засобами оборони та індивідуального захисту.

З матеріалів проведення інспекційного відвідування, наявних у матеріалах справи, вбачається, що на уніформі згаданих осіб наявні ознаки належності до суб`єкта охоронної діяльності фірми « Орлан-Безпека ».

Щодо неможливості опитуваними особами чітко зазначити організаційно-правову форму роботодавця, колегія суддів зауважує, що юридичні адреси, керівні особи, найменування, вид економічної діяльності ТОВ «Орлан-Безпека» та ПП «Орлан-Безпека» є тотожними.

Додатково, суд зауважує, що опитувані особи, зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чітко зазначили місцем роботи ПП «Орлан-Безпека», громадянин ОСОБА_3 зазначив місце роботи - фірма «Орлан-Безпека», без самостійного визначення організаційно-правової форми.

Враховуючи наведені обставини, проаналізувавши в сукупності зміст документів, наявних в матеріалах справи, а також дослідивши пояснення вказаних осіб, наданих під час проведення інспекційного відвідування, суд погоджується із аргументами відповідача про виконання згаданими вище громадянами функцій охоронників.

Відтак, з огляду на положення ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охоронну діяльність» колегія суддів висновує, що з вказаними фізичними особами мали бути укладені трудові договори.

У той же час, трудових договорів позивач з вказаними особами не уклав.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок Головного управління Держпраці у Київській області про порушення ПП «Орлан Безпека» вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України внаслідок допущення працівників до роботи без укладення трудових договорів та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Враховуючи приведені положення законодавства та фактичні обставини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року у справі № 640/21302/19 скасувати, ухвалити постанову, якою у задоволенні позову Приватного підприємства «Орлан-Безпека» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Кузьмишина О.М.

Судді Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.