Справа № 420/16915/22
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2022-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 листопада 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

22.11.2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу ОСОБА_1 з 83% відповідних сум грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 р. та проведення перерахунку з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ЮО111121 від 05 січня 2021 року, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з основним розміром 70%.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення та з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ЮО111121 від 05 січня 2021 року, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у розмірі 83% грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі iз врахуванням раніше виплачених сум.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яка вмотивована тим, що внаслідок неправомірних дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії позивача з 83% до 70% сум грошового забезпечення, обов`язок ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 виходячи з 70% сум грошового забезпечення був визначений постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 залишено без змін рішення Верховного Суду від 04.02.2019 р., а відтак визначення дати перебігу процесуального строку з 01.01.2018 року свідчить про об`єктивну неможливість пенсіонера звертатися до суду за захистом свого порушеного права у 2018 році, однак після цього весь час поведінка позивача була активною щодо захисту свого права. Представник позивача вважає, що застосування шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, має наслідком неможливість реалізувати позивачем, передбаченого ст. 51 Закону 2262-ХІІ права на перерахунок пенсій у зв`язку з зі зміною видів грошового забезпечення. ( постанова Верховного Суду по справі №520/11178/2020 від 26.01.21).

Вирішуючи дане клопотання з урахуванням вказаних доводів представника позивача, суддя враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, однією з вимог позивача є визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення відсоткового показника з 83 % до 70 % основного розміру пенсії позивача під час її перерахунку на підставі постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 р.

Відповідно до частин 1-2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Поряд з цим, у вказаній постанові Верховний Суд наголосив на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Як вбачається з наявного у справі перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 27.03.2018 року, перерахунок його пенсії згідно пункту 1 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 р. здійснений з 01.04.2018 р., а відтак з дня отримання пенсійної виплати позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, у даному випадку позивач дізнався про отримання перерахованої пенсії згідно постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 саме з часу одержання останнім пенсії, тобто з квітня 2018 року, як щомісячного пенсійного утримання, а з позовом до суду позивач звернувся лише в листопаді 2022 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Крім того, матеріали позовної заяви не містять доказів звернення позивача до органів пенсійного фонду із запитом щодо отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено перерахунок пенсії та з яких складових вона складається.

При цьому, суддя вказує, що частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Щодо посилання представника на неможливість пенсіонера звернутись до суду з вказаними вимогами у 2018 року, оскільки лише постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 визнано оскаржувані дії ГУ ПФУ в Одеській області протиправними, то суд не приймає їх до уваги, оскільки представником позивача не надано доказів поважності пропуску строку звернення до суду, починаючи з 2019 року.

Як зазначалось вище, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду представник позивача покликається на постанову Верховного Суду по справі № 520/11178/20 від 26.01.2021 р., проте, суддя вказує, що дане судове рішення Верховного Суду не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки предметом розгляду у вказаній справі є протиправність дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо невидачі виправленої довідки про розмір грошового забезпечення.

Відтак, суддя констатує, що представником позивача не надано доказів на підтвердження об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду з даним позовом у визначений законом строк.

Таким чином, суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позов у зв`язку з тим, що підстави, вказані у даному клопотанні, визнані судом неповажними.

Щодо отримання строку звернення до суду з вимогами в частині визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ЮО111121 від 05 січня 2021 року, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з основним розміром 70%, то суддя вказує про наступне.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Підстави позову повинні пояснювати, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм якого закону позивач просить про захист свого права.

Натомість, на підставі яких фактів (обставин) позивач просить про захист свого права у цій частині вимог зміст позову не містить.

Відповідно пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Також, частиною четвертою статті 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Натомість, матеріали позовної заяви не містять доказів вчинення відповідачем оскаржуваних дій в частині вищеописаних позовних вимог.

При цьому, з наданих протоколів з перерахунку пенсії позивача не вбачається оскаржуваних дій відповідача.

Крім того, матеріали позовної заяви не містять доказів звернення позивача до органів пенсійного фонду із запитом щодо спірного питання.

Частиною 5 ст. 161 КАС України передбачено, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання про витребування доказів, якщо відповідний орган відмовив у її наданні.

Натомість, матеріали позовної заяви вказаного клопотання не містять, а також доказів відмови відповідача у їх наданні.

При вирішенні питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, коли розпочався перебіг цього строку.

Натомість, відсутність в матеріалах справи доказів порушення прав позивача позбавляє суд можливості вирішити питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду у цій частині позовних вимог.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Відтак, представнику позивача пропонується вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Ознайомившись з адміністративним позовом та доданими до нього документами, суддя вказує про таке.

Відповідно до частини 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України " Про судовий збір " від 08.07.2011 року № 3674-VI ( далі - Закон №3674-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено, що в 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року становить 2481,00 гривні.

Таким чином, за подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу в розмірі 992,40 грн.

Як вбачається зі змісту позову, прохальна частина позову містить дві вимоги зобов`язального та немайнового характеру, а тому позивач повинен сплатити судовий збір в сумі 1 984,80 грн. ( 992,40*2).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., тобто за одну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем не сплачена сума судового збору у повному розмірі, тому суддя приходить до висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст. 161 КАС України.

Таким чином, вищевказані обставини є недоліками позовної заяви та створюють перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладене, позовна заява відповідно до ч.1 ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161,ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя -

ухвалила:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, а саме,

- заяву про поновлення строку звернення до суду та вказати інші обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів;

- докази на підтвердження обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, або клопотання про витребування доказів, якщо відповідач відмовив у їх наданні.

- платіжний документ про доплату судового збору в сумі 992,40 грн. або визначитись з кількістю позовних вимог.

Копію цієї ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна