Справа № 500/3757/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3757/22

23 листопада 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Скиба В.М.

представника відповідача Фостаковський В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової часини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність батальйону територіальної оборони (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо не звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно з поданим рапортом від 17.08.2022;

зобов`язати батальйон територіальної оборони (Військову частину НОМЕР_1 ) прийняти рішення, яким звільнити з лав Збройних Сил України а саме батальйону територіальної оборони (Військової частини НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, позивач 17.08.2022 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з лав Збройних сил у зв`язку із сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та постанови Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2013 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та зі служби осіб рядового і начальницького складу". Рапорт мотивував тим, що ОСОБА_1 самостійно виховує малолітню дочку, мати якої фактично перебуває за кордоном та не приймає участі в утриманні дитини. Повідомленням командира Військової частини НОМЕР_1 №2274 від 08.09.2022 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення за сімейними обставинами висловленого в рапорті, на думку позивача, без належного на це обгрунтування та зазначення підстав, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 15.11.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що незаконно перебуваючи поза розташуванням Військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 передав у Військову частину НОМЕР_1 рапорт від 17.08.2022 та додані до нього копії документів, які надійшли по місцю дислокації командно-спостережного пункту частини 29.08.2022 з проханням звільнити його з лав Збройних сил України у зв`язку із сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". У відповіді за вихідним номером №2274 від 08.09.2022 надано роз`яснення та обґрунтування того, чому рапорт солдата ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Оригінали документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, солдатом представлені не були. Також відповідно до п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (зі змінами), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання і так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Військова частина НОМЕР_1 (окремий батальйон територіальної оборони Збройних Сил України) є структурним підрозділом та знаходиться в прямому підпорядкуванні Військової частини НОМЕР_2 (окрема бригада територіальної оборони Збройних Сил України). Командир Військової частини НОМЕР_1 правами командира бригади і посадових осіб, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них, не володіє. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив, позивач відзначив, що відповідач визнає факт отримання рапорта солдата ОСОБА_1 . При цьому, жодних підтверджуючих належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про незаконність перебування ОСОБА_1 , поза межами розташування військової частини відповідачем не надано. Невірними є покликання відповідача на те, що оскільки рапорт ОСОБА_1 , складений та поданий з порушенням вимог, тому не підлягає задоволенню. Таких вимог та правомірної поведінки відповідача не визначено жодним нормативно правовим актом. У випадку, якщо у посадової особи відповідача виникли певні додаткові питання чи наявність отримати додаткові відомості останній не позбавлений був можливості отримати їх у позивача, однак не відмовляти у задоволенні рапорта з процесуальних підстав. Згідно відповіді наданої ОСОБА_1 , командир Військової частини НОМЕР_1 відмовивши в задоволенні рапорту ОСОБА_1 , повідомив про це командира бригади (Військової частини НОМЕР_2 ). В свою чергу командир Військової частини НОМЕР_2 , погодившись з рішенням підлеглого, залишив його в силі, не скасував, чим фактично також допустив неправомірну бездіяльність.

У запереченні на відповідь на відзив, відповідач зазначив, що позивач самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 , де він зобов`язаний проходити військову службу та намагається використати Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подання позову з метою ухилення від відповідальності за свої дії. Про вказане діяння солдата ОСОБА_1 , що містить ознаки кримінального правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 407 Кримінального кодексу України, належним чином повідомлені Військова служба правопорядку Збройних Сил України за №2303 від 10.09.2022 та Державне бюро розслідувань за №2628 від 15.10.2022. Військовою частиною НОМЕР_1 було отримано рапорт позивача від 17.08.2022. Хоча той спосіб, яким було направлено рапорт, дозволяв не приймати його, позивачу була надіслана відповідь №2274 від 08.09.2022 з роз`ясненнями та обґрунтуваннями, чому рапорт не підлягає задоволенню. В зв`язку з тим, що рапорт позивача від 17.08.2022 щодо звільнення з військової служби поданий із порушенням вимог чинного законодавства України, командирами Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 не приймалося ніяких рішень по суті вказаного питання.

Ухвалою суду від 23.11.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з мотивів, викладених у позові та відповіді на відзив, просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві та заперечені на відповідь на відзив, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №2 від 26.02.2022 солдата ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, призваного по мобілізації згідно Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022, зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу І стрілецької роти.

29.08.2022 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення з лав Збройних сил України від 17.08.2022 у зв`язку із сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та постанови Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2013 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та зі служби осіб рядового і начальницького складу".

До рапорту додано наступні документи: нотаріально-завірена копія договору між батьками щодо здійснення прав та визначення місця проживання дитини; нотаріально-завірена копія рішення про розірвання шлюбу; нотаріально-завірена копія свідоцтва про народження дитини; копія довідки про реєстрацію місця проживання; довідка про склад сім`ї.

Листом Військової частини НОМЕР_1 №2274 від 08.09.2022 позивачу повідомлено, що його рапорт від 17.08.2022, складений та поданий із порушенням вимог нормативно-правових актів, задоволенню не підлягає.

Роз`яснено, що відповідно до абз.3 п.14.10.розд.XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно з абз.2 п.225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них. Командир Військової частини НОМЕР_1 правами командира бригади (полку, корабля 1 рангу) і посадових осіб, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них, не володіє.

Водночас п.233 цього ж Положення передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання.

Також проінформовано, що позивач із відпустки за станом здоров`я по місцю проходження служби не прибув та наказано негайно прибути по місцю служби.

Не погодившись із відмовою суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності (дій) відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.2 ч.6 ст.2 Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч.3 ст.24 Закону №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 .

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами, як військовослужбовець, який самостійно виховує дитину віком до 18 років.

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону №2232-XII.

Відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

У ч.7 ст.26 Закону №2232-XII вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі - Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з абз.2 п.225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до п.233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 1.5 розд.І наказу Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України" (далі Інструкція №333) передбачено, що командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (далі військові навчальні заклади), установ і організацій, кораблів і підрозділів і створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Відповідно до п 1.6. розд.І Інструкції №333 організація і стан обліку особового складу у військових частинах і з`єднаннях покладаються на начальників штабів військових частин і з`єднань.

Пунктом 11.1. розд.11 Інструкції №333 визначено, що накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (п.12.10 Інструкції №333).

Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (п.12.11 Інструкції №333).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п.1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно із абз.3 п.14.10 розд.XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом "г" пункту 1 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абз.3 п.14.10 розд. XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2022 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення з лав Збройних сил України від 17.08.2022 у зв`язку із сімейними обставинами, як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років, на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ.

У відповідності до ч.2 ст.66 Статуту внутрішньої служби збройних сил України командир бригади є прямим начальником усього особового складу полку.

Військова частина НОМЕР_1 (окремий батальйон територіальної оборони Збройних Сил України) є структурним підрозділом та знаходиться в прямому підпорядкуванні Військової частини НОМЕР_2 (окрема бригада територіальної оборони Збройних Сил України).

Відтак, командир Військової частини НОМЕР_1 правами командира бригади і посадових осіб, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них, не володіє.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Натомість, у спірних правовідносинах рапорт позивача про звільнення подано одразу командиру військової частини, а не прямому командиру.

При цьому, у рапорті не вказано районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Більше того, такий рапорт ОСОБА_1 передав у Військову частину НОМЕР_1 іншим військовослужбовцем, не з`явившись в строк на військову службу після відпустки, що позивачем не заперечується.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що додані до рапорту документи у свої сукупності вказують на наявність підстав для звільнення відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ та відповідно спростовують висновок відповідача, що такі не містять підтвердження того факту, що позивач виховує дитину без матері, відтак відсутні підстави для припинення служби через сімейні обставини, суд враховує, що до рапорту додано копії документів, а не оригінали, як це передбачено абз.3 п.14.10 розд. XIV Інструкції №170, що унеможливлює розгляд рапорту та підготовку інших документів, передбачених п.5 Додатку 19 Інструкції №170.

Надіслана ж Військовою частиною НОМЕР_1 відповідь №2274 від 08.09.2022 з роз`ясненнями та обґрунтуваннями, чому рапорт не підлягає задоволенню, не містить посилань на відсутність у позивача підстав для припинення служби через сімейні обставини.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Фактично у даній справі позивач бажає отримати можливість здійснити звільнення з лав Збройних Сил України без подання рапорту "по команді" належному командиру, перебуваючи поза розташуванням своєї військової частини, - з чим суд у даному випадку погодитись не може.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача у не звільнені ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ згідно з рапортом від 17.08.2022, з огляду на допущення позивачем вищевказаних порушень щодо порядку його подання, та визнає такою, що відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно, відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким звільнити з лав Збройних Сил України а саме батальйону територіальної оборони (Військової частини НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ, оскільки така вимога є похідною від першої.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваних дій, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

Головуючий суддя Мандзій О.П.