Справа № 369/5220/21
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/5220/21
Провадження № 2-а/369/25/22
РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 06.04.2021 ОСОБА_1 , перебуваючи на приватній ділянці в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області, розпалив багаття та спалював в ньому сухі гілки.

Позивач стверджував, що багаття було розведено відповідно до вимог п.1.18 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні на відстані 30 метрів від будівель та споруд, ділянка, що була використана для розведення багаття, була очищена від рослинності у радіусі 2 метрів, під час розведення багаття та спалювання гілок увесь час біля багаття була людина, яка контролювала розмір багаття, щоб унеможливити випадковий підпал сусідніх ділянок.

Зі слів позивача, через деякий час на ділянку прийшов інспектор з благоустрою Гатненської сільської ради Роман Потеря, який вів відеофіксацію, про що не попереджав позивача. Він повідомив позивачу про те, що він порушив Правила Гатненської сільської ради щодо заборони розведення багаття на території громади та склав на його ім`я протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП. На зауваження ОСОБА_1 , що приватна територія не являється територією громади, а є приватною власністю, інспектор не зважав.

Позивач стверджував, що свідком вказаної події був ОСОБА_2 , проте, інспектором не було відібрано ні показів, ні будь-яких пояснень у цього свідка, про нього не було згадано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначав, що за результатами розгляду згаданого протоколу про адміністративне правопорушення було прийнято постанову від 15.04.2021 № 8 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відповідно до якої відповідач постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1 360 (тисяча триста шістдесят) гривень.

Позивач вважав, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки приватна присадибна земельна ділянка, на території якої позивач розводив багаття, не є у розумінні ст.ст. 1 та 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» об`єктом благоустрою населеного пункту, в тому числі й Гатненської об`єднаної територіального громади, на неї не поширюються Правила благоустрою та використання території, забезпечення чистоти і порядку в Гатненській об`єднаній територіальній громаді, затверджені рішенням Гатненської сільської ради від 21.12.2017 за № 25/21 зі змінами з урахуванням рішенням Гатненської сільської ради № 5/3 від 11.02.2021, тому відсутні підстави для застосування до дій позивача приписів ст. 152 КУпАП, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач зауважив, що інспектором, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, було порушено процедуру складання цього документу, що чітко визначена у КУпАП: у протоколі не вказано, в чому саме полягає суть адміністративного порушення, які саме вимоги законодавства у сфері благоустрою було порушено, за що передбачено ст. 152 КУпАП відповідальність. Також інспектором не було опитано свідка, який був на місці події, в протоколі не згадано про нього.

На переконання позивача, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, що підтверджена належними доказами, проте жодних доказів на підтвердження протиправності дій позивача, крім складання інспектором з благоустрою протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням вимог чинного законодавства, немає.

Позивач вважав, що постанова відповідача від 15.04.2021 № 8 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відносно позивача повинна бути закрита у зв`язку тим, що відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.

З огляду на викладені обставини та норми права позивач просив суд: скасувати постанову виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 15.04.2021 № 8 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП протиправною, відносно ОСОБА_1 ; закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 23.04.2021 було відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 18.05.2021 було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

09.09.2021 на підставі розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області № 389 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, автоматизованою системою документообігу визначено головуючого суддю Волчка А.Я.

Ухвалою судді від 13.09.2021 було справу прийнято до провадження новим складом суду та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

31.01.2022 до суду надійшло клопотання позивача про вирішення питання про судові витрати, в якому просив суд у разі задоволення позову у цій справі стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400,00 грн. та судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Частиною 3 ст. 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження в силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.04.2021 спеціалістом-інспектором з благоустрою Потерею Р.І. було складено у с. Віта-Поштова протокол про адміністративне правопорушення № 06/05-1, відповідно до якого позивач о 10:30 06.04.2021 по вул. Звернигородська (біля церкви) спалював зрізані гілки, позивач вказав у графі пояснень, що він не здійснював порушення.

За результатами розгляду згаданого протоколу про адміністративне правопорушення відповідачем було прийнято постанову від 15.04.2021 № 8 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відповідно до якої відповідач постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1 360 (тисяча триста шістдесят) гривень.

З поданої суду заяви свідка ОСОБА_3 вбачається що він, будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, підтверджує, що 06.04.2021 перебував разом з позивачем на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та були присутні під час того, як на цій ділянці ОСОБА_5 розпалював гілля, у цей час до них підійшов інспектор з благоустрою ОСОБА_6 , сказав, що вони порушують правила благоустрою, знімав відео без їх дозволу і склав протокол, на їх зауваження, що це приватна територія, не реагував.

З наданого суду відповідачем на флеш-накопичувачі відео вбачається лише, що мало місце розпалювання багаття, що це за територія, з відео встановити не можливо, зафіксоване на цьому відео позиції позивача та інформації, повідомленої ОСОБА_3 , не спростовує.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 152 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" термін "територія" сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

З огляду на п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що благоустрій присадибної ділянки проводиться її власником або користувачем цієї ділянки.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил. Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 та зареєстрованими у Міністерстві юстиції 25.08.2005 за № 927/11207, визначено, що прибудинкова територія територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

З огляду на п. 14.1.205 ч. 1 ст. 205 ПК України прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Присадибна ділянка - ділянка землі, що передається у власність громадян для обслуговування житлового будинку (Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 10.04.2006 № 105 та зареєстровані у Міністерстві юстиції 27.07.2006 за № 880/12754).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Пунктом 1 частини 1 статті 213 цього Кодексу передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Частиною 1 статті 218 цього ж Кодексу визначено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі статтею 152 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Частиною 1 ст. 287 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 288 КУпАП рішення виконавчого комітету (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільської, селищної, міської ради може бути оскаржено у відповідну раду або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З огляду на ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені обставини та вище проаналізовані правові норми та судову практику суд приходить до наступних висновків.

Позивач стверджував, що під час спалювання гілок він знаходився на приватній земельній ділянці, це було підтверджено свідком ОСОБА_3 , більш того, свідок вказав, що не позивач спалював ці гілки.

З огляду на вказане суд приймає позицію позивача, що приватна присадибна земельна ділянка, на території якої позивач розводив багаття, не є у розумінні ст.ст. 1 та 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» об`єктом благоустрою населеного пункту, в тому числі й Гатненської об`єднаної територіального громади, на неї не поширюються Правила благоустрою та використання території, забезпечення чистоти і порядку в Гатненській об`єднаній територіальній громаді, затверджені рішенням Гатненської сільської ради від 21.12.2017 за № 25/21 зі змінами з урахуванням рішенням Гатненської сільської ради № 5/3 від 11.02.2021, тому відсутні підстави для застосування до дій позивача приписів ст. 152 КУпАП, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, що підтверджена належними доказами.

Проте, жодних доказів на підтвердження протиправності дій позивача, крім складеного інспектором з благоустрою протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням вимог чинного законодавства, матеріали справи не містять.

Відповідач всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України не надав доказів правомірності оскаржуваної постанови, тверджень позивача та свідка не спростував, надане ним суду відео законності його рішення не підтверджує.

А отже, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, враховуючи вимоги ч.ч. 2-7 ст. 134 КАС України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати позивача, а саме: судовий збір у розмірі 454,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400,00 грн., що підтверджені наявними у матеріалах справи квитанціями, договором про надання правничої (правової) допомоги, ордером, актом виконаних робіт та копією книги обліку доходів.

При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 10, 13, 17, 26, 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 7, 9, 152, 213, 218, 245, 251, 256, 280, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 11, 72, 73, 77, 134, 139, 229, 242-247, 262, 286, 293, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 15.04.2021 № 8 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП протиправною, відносно ОСОБА_1 .

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: виконавчий комітет Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, , адреса: 08160, Київська область, Фастівський район, с. Гатне, вул. Київська, 138.

Суддя: А.Я.Волчко