Справа № 560/6819/22
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6819/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

28 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Малкової М.В. про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2020 р. №63621930.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що у заяві №012-22548-110913 від 11.09.2013 про надання кредитної лінії, місце реєстрації ОСОБА_1 та адреса фактичного проживання зазначені однаково: АДРЕСА_1 .

Згідно копії паспорта позивача місцем його реєстрації з 09.12.2011 до 17.12.2013 також була адреса: АДРЕСА_1 .

У подальшому позивач змінив місце проживання на: АДРЕСА_2 (що підтверджується також актом обстеження місця проживання Кам`янець-Подільської міської ради від 28.04.2021).

Так, 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за №30438 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 72327,27 грн. на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" за кредитним договором №012-22548-110913 від 11.09.2013.

При цьому, у виконавчому написі нотаріуса вказано адресу зареєстрованого місяця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , та місце проживання: АДРЕСА_4 .

Така ж адреса фактичного проживання ОСОБА_1 зазначена у заяві ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" про примусове виконання рішення. Додатками до заяви вказано оригінал виконавчого напису нотаріуса, платіжне доручення про сплату авансового внеску та копію довіреності представника стягувача.

16.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63621930 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №30438 від 08.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 72827,27 грн. Адресою боржника зазначено у тому числі: АДРЕСА_4 .

Виконавчим округом приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни є м. Київ.

Не погодившись з такою постановою позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання рішення є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

Тобто, виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом Украни «Про виконавче провадження» випадках, приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: 1) за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або 2) за місцезнаходженням майна боржника.

При цьому, однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Так, виконавчим округом приватного виконавця Малкової М.В. є м. Київ.

Отже, приватний виконавець Малкова М.В. має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач починаючи з 09.12.2011 до 17.12.2013 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта. У подальшому позивач змінив місце проживання на: АДРЕСА_2 (що підтверджується також актом обстеження місця проживання Кам`янець-Подільської міської ради від 28.04.2021).

Про реєстрацію чи проживання позивача за адресою: АДРЕСА_5 , яка зазначена в оскарженій постанові як адреса боржника, матеріали справи доказів не містять.

Відомостей про наявність будь-якого майна (рухомого та/або нерухомого), яке б належало позивачу у м. Києві також немає.

При цьому, згідно зі ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вказана норма свідчить, що при відкритті виконавчого провадження на виконавця покладено обов`язок перевірити чи такий виконавчий документ пред`явлено до виконання за належним місцем виконання.

Проте, вказані обставини не були перевірені та враховані приватним виконавцем Малковою М.В. під час прийняття оскарженої постанови, що зумовлює висновок про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням норм чинного законодавства.

Так, ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Однак, приватний виконавець Малкова М.В. всупереч зазначеній нормі, при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі та не перевірила місце проживання позивача.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки приватний виконавець Малкова М.В. порушила правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як, володіючи інформацією про місце реєстрації позивача (боржника), що не належить до її виконавчого округу, прийняла виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що у свою чергу суперечить Закону №1404-VІІІ та Інструкції № 512/5.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв не в межах та не на підставі закону, а відтак наявні підстави для її скасування.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.