Справа № 160/24063/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/24063/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р. (суддя Кальник В.В.) по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису

В С Т А Н О В И В:

30.11.2021 р. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису, де просили визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № 53/4.2/1040 від 17.11.2021 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р. адміністративний позов задоволений.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обгрунтування обставин, на яких грунтуються заперечення і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Не погодившись з рішенням суду Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р., прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що припис є законним та обгрунтованим, оскільки порушені трудові права працівника ОСОБА_1 .

На апеляційну скаргу відповідача позивачем наданий відзив, де зазначено, що ОСОБА_1 не встановлювався гнучкий режим робочого часу, що виключає будь яку можливість порушення позивачем приписів частини 12 ст. 60 КЗпП України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено, що згідно наказу ГУ Держпраці в Дніпропетровській області від 03.11.2021 р. № 2169-п посадовою особою відповідача проведений позаплановий захід щодо дотримання позивачем вимог законодавства про працю з питань дотримання вимог законодавства при встановленні режиму надомної роботи по відношенню до працівника ОСОБА_1 , за результатами чого 17.11.2021 р. складені акт № 202/4.2/1040 та припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № 53/4.2/1040.

Судом встановлено, що в акті представник позивача надав свої пояснення та заперечення, де зазначив, що:

1.не має підстав стверджувати, що на підприємстві є порушення ч.12 ст. 60 КЗпП України «Гнучкий режим робочого часу», тому що це питання не розглядалося та не запроваджувалося по відношенню до ОСОБА_1 ;

2.Відповідно до ч.8 ст. 60 КЗпП України на час загрози поширення епідемії надомна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу без обов`язкового укладання трудового договору про надомну роботу в письмовій формі;

Тому надомна робота ОСОБА_1 начальника дільниці №1,2 капрового цеху ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» була запроваджена розпорядженням від 17.08.2021 р. № 580 без укладання трудового договору про надомну роботу в письмовій формі.

Також, відповідно ст. 60-1 КЗпП України «власник або уповноважений ним орган самостійно вирішує, в який спосіб доручати працівникові роботу і контролювати її виконання, та забезпечує достовірний облік виконаної роботи. Виконання надомної роботи не тягне за собою змін у нормуванні оплати праці та не впливає на обсяг трудових прав працівників».

Так, в приписі зазначено, що «письмова форма трудового договору як це передбачено наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 05.05.2021 р. № 913-21 «Про затвердження типових форм трудових договорів про надомну та дистанційну роботу» не укладалась. Не забезпечено виконання вимог ст. 60-1 КЗпП України».

Судом встановлено, що згідно розпорядження в.о.начальника копрового цеху ОСОБА_2 від 17.08.2021 р. № 580 «Про надомну роботу ОСОБА_1 », з метою застосування попереджувальних заходів, пов`язаних з розповсюдженням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 зобов`язав, зокрема,

1.Визначити ОСОБА_1 , начальнику дільниці (основні виробничі дільниці №1,2, виробництво) копрового цеху надомну форму організації праці.

2.Робоче місце працівника є фіксованим та не може бути змінене з ініціативи працівника без погодження з керівником.

Акт №1 від 17.08.2021 р. про відмову ознайомлення з розпорядженням №580 від 17.08.2021 р. «Про надомну роботу ОСОБА_1 » свідчить про те, що 17.08.2021 р. в присутності в.о начальника копрового цеху ОСОБА_2 , начальника відділу організації та оплати праці сталеплавильного і прокатного департаментів ОСОБА_3 та провідного інженера з організації праці та роботі з персоналом ОСОБА_4 начальник дільниці копрового цеху ОСОБА_1 фактично бу ознайомлений з розпорядженням по копровому цеху № 580 від 17.08.2021 р. шляхом зачитування розпорядження, від підпису про ознайомлення з даним розпорядженням відмовився, про що поставлені підписи присутніх.

Розпорядженням начальника копрового цеху ОСОБА_5 від 28.09.2021 р. № 676 «Про внесення змін до розпорядження від 17.08.2021 р. № 580, з врахуванням продовження строку дії карантину зобов`язав:

1.Внести наступні зміни до розпорядження по копровому цеху від 17.08.2021 р. № 580, виклавши п.1 в новій наступній редакції:

1. Запровадити ОСОБА_1 , начальнику дільниці (основні виробничі дільниці №1,2, виробництво) копрового цеху надомну форму організації праці.

Статтею 60-1 КЗпПУ передбачено, що «Надомна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником за місцем його проживання або в інших визначених ним приміщеннях, що характеризуються наявністю закріпленої зони, технічних засобів (основних виробничих і невиробничих фондів, інструменту, приладів, інвентарю) або їх сукупності, необхідних для виробництва продукції, надання послуг, виконання робіт або функцій, передбачених установчими документами, але поза виробничими чи робочими приміщеннями власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу.

Типова форма трудового договору про надомну роботу затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин.

У разі запровадження надомної роботи робоче місце працівника є фіксованим та не може бути змінено з ініціативи працівника без погодження з власником або уповноваженим ним органом у спосіб, визначений трудовим договором про надомну роботу. Рішення власника або уповноваженого ним органу про відмову в наданні згоди на зміну робочого місця з ініціативи працівника має бути обґрунтованим.

Працівник у разі неможливості виконання роботи на фіксованому робочому місці з незалежних від нього причин має право змінити робоче місце, за умови повідомлення власника або уповноваженого ним органу не менше ніж за три робочі дні до такої зміни у спосіб, визначений трудовим договором про надомну роботу. У такому разі норми частини третьої цієї статті не застосовуються.

При виконанні роботи за трудовим договором про надомну роботу на працівників поширюється загальний режим роботи підприємства, установи, організації, якщо інше не передбачено трудовим договором. При цьому тривалість робочого часу не може перевищувати норм, передбачених статтями 50 і 51 цього Кодексу.

Виконання надомної роботи не тягне за собою змін у нормуванні, оплаті праці та не впливає на обсяг трудових прав працівників.

Забезпечення засобами виробництва, матеріалами та інструментами, необхідними для виконання працівником надомної роботи, покладається на власника або уповноважений ним орган, якщо інше не передбачено трудовим договором. Працівник, у разі використання своїх інструментів, має право на компенсацію відповідно до положень статті 125 цього Кодексу.

На час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру надомна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу без обов`язкового укладення трудового договору про надомну роботу в письмовій формі. З таким наказом (розпорядженням) працівник ознайомлюється протягом двох днів з дня його прийняття, але до запровадження надомної роботи. У такому разі норми частини третьої статті 32 цього Кодексу не застосовуються.

Власник або уповноважений ним орган самостійно вирішує, в який спосіб доручати працівникові роботу і контролювати її виконання, та забезпечує достовірний облік виконаної роботи.

Надомна робота може бути запроваджена виключно для осіб, які мають практичні навички виконання певних робіт або можуть бути навчені таким навичкам.

Вагітні жінки, працівники, які мають дитину віком до трьох років або здійснюють догляд за дитиною відповідно до медичного висновку до досягнення нею шестирічного віку, працівники, які мають двох або більше дітей віком до 15 років або дитину з інвалідністю, батьки особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, а також особи, які взяли під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, можуть працювати на умовах надомної роботи, якщо це можливо, зважаючи на виконувану роботу, та власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган має для цього відповідні ресурси та засоби».

Відповідно постанови КМ України № 123 від 09.12.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено, що «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України встановлений карантин».

Таким чином, судом встановлено, що на час загрози поширення епідемії, пандемії надомна робота може бути запроваджена без обов`язкового укладення трудового договору в письмовій формі і з таким наказом чи розпорядженням працівник ознайомлюється протягом двох дів з дня прийняття, але до запровадження надомної роботи.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 не встановлювався гнучкий режим робочого часу, що виключає можливість порушення приписів ч.12 ст. 60 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 315,316,321,322,325 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова