Справа № 554/10277/22
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/168/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді Романенко В.А.

за участю секретаря Шаповал А.Ю.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1-го батальйону 6-ої роти управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Колісник Лесі Олександрівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1-го батальйону 6-ої роти управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Колісник Лесі Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 10.09.2022 о 13:20:45 год. співробітником Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції - інспектором патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області капралом поліції Колісник Лесею Олександрівною (Відповідач -2) було складено постанову серія ЕАР № 5875398 про накладення на гр. ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач 10.09.2020, керуючи транспортним засобом ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса 224 км. Черкаська область Уманський р-н. рухався зі швидкістю 154 км/год. Перевищив встановлену швидкість руху на 44 км/код., чим порушив п. 12.9 «б» ПДР України - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3.

За відомостями даної постанови швидкість руху вимірювалась приладом ТruCAМ ТС003047. Також, як зазначено, до постанови додається відео з бодікамери за запитом Са00124.

В свою чергу, з оскаржуваною постановою співробітника поліції позивач категорично не погоджується, вважає її необґрунтованою, безпідставною, прийнятою без належних доказів у справі, з порушенням вимог щодо повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з урахуванням наступного.

Так, дійсно 10.09.2022, позивач керував транспортним засобом ВМW Х5 на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса у потоці інших автомобілів та за вимого поліцейського зупинився. До нього підійшов співробітник патрульної поліції із приладом для вимірювання швидкості ТЗ у руках та зазначив, що позивач перевищив швидкісний режим, що є порушенням ПДР, і вказане, нібито було зафіксоване на вимірювальний прилад ТruCAМ, у зв`язку з чим зазначив, що буде складати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, самі відомості з вказаного приладу про те, що відповідачем-2 зафіксовано перевищення швидкісного режиму саме автомобілем позивача, співробітником поліції надано не було, і лише на вимогу позивача поліцейським було забезпечено перегляд відомостей з нього, після зазначення співробітнику поліції про необхідність надання доказів, які підтверджують факт того, що ним були порушені вимоги ПДР України.

Із наданих відомостей з приладу вбачалось, що співробітником поліції було у ручному режимі застосовано прилад для вимірювання швидкості ТruCAМ, про що свідчило характерне тремтіння зображення, на якому поліцейський нібито фіксує швидкісний режим пересування ТЗ Позивача.

Крім того, жодних інших належних та допустимих доказів співробітником поліції, як то підтвердження зони дії вказаних дорожніх знаків, або спеціальної зони дорожнього руху з прив`язкою до місцевості надано не було, і в постанові дані відомості не відображені.

На питання позивача загалом, чи правомірно здійснювалась відеофіксація на даному відрізку дороги, адже контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехнічну фіксацію повинна бути розміщена на видному місці - у відповідь позивач почув лише незрозумілу відповідь - «а як це має підтверджуватись?!», і що загалом звелось до висновку, що останній може реалізувати свої права щодо захисту, у випадку незгоди із діями працівників поліції, у суді.

Тобто в діях працівників поліції об`єктивно вбачається щонайменше недотримання вимог відповідно до Правил дорожнього руху знаку 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму.

Вказані питання та заперечення позивача були проігноровані працівником поліції, як і питання чому фіксація здійснювалась з рук працівника поліції, так і заявлене клопотання про забезпечення захисника для представництва його прав, адже це гарантовано ст. 268 КУпАП, і знову у відповідь, на яке було повідомлено, що позивач може зателефонувати до безоплатної правової та викликати захисника, але чекати його ніхто не буде.

Таким чином, позивач зазначає, що висновок щодо його винуватості зроблено поліцейським на власний розсуд з довільним трактуванням обставин справи та вимог законодавства, що є грубими порушенням вимог повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, що дають підстави зробити висновок про визнання незаконною та скасування оскаржуваною постанови із закриттям провадження у справі, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 3.29, 3.31, 30.3 порушив швидкісний режим, визначений п. 12.9 «б» ПДР України, однак варто наголосити, що даний пункт ПДР є узагальнюючим та відсилає до положень пунктів 12.4-12.7 ПДР, і що не дає об`єктивної можливості зрозуміти, до якої місцевості встановлено дані обмеження швидкості руху, в перевищені яких звинувачується позивач.

Так само і якими дорожніми знаками це врегульовано, адже п. 12.9 «б» має кваліфікуючі ознаки як - на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31. або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

В той же час у постанові викладено звинувачення у порушені саме вимог знаків 3.29, 3.31 і 30.3.

При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожніх знаків це здійснення вимірювання швидкості руху приладом ТruCAМ ТС003047.

Відеозапис же на бодікамеру поліцейського не може слугувати підтвердженням складу правопорушення, але в той же час ним буде підтверджено порушення ст. 268 КУпАП, і у випадку ненадання відповідачем відомостей щодо відео/фото фіксації вимірювання швидкості руху приладом ТruCAМ ТС003047 запису на бодікамеру, позивачем буде порушено клопотання щодо витребування цих доказів.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справу, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Водночас, позивач зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів ТruCAМ працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» і жодний лист чи інший ненормативний акт, на який може послатись відповідач не змінює положення основного чинного НПА.

Також просить врахувати, як вже зазначалось, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

В зв`язку з наведеним постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5875398 від 10 вересня 2022 року відносно позивача є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Розподіл судових витрат провести відповідно до положень ст. 139 КАС України, та стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань сплачений позивачем судовий збір у розмірі 496,20 грн., а також витрати на правову допомогу адвоката, попередній розмір яких складає 2000,00 грн.

Просить постанову інспектора патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Колісник Лесі Олександрівни серії ЕАР № 5875398 від 10 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати стягнути з відповідача-1 за рахунок бюджетних асигнувань.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1-го батальйону 6-ої роти управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Колісник Лесі Олександрівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2022 року залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1-го батальйону 6-ої роти управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Колісник Лесі Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

10.11.2022 року до суду від поліцейського роти № 6 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Колісник Л.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач діяла виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

15.11.2022 року до суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив, в якому просить у задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти №6 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Колісник Лесі Олександрівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити, оскільки відповідач 2 діяла виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена нею з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5875398 від 10.09.2022 року складеної інспектором 1-го батальйону 6-ої роти управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Колісник Лесею Олександрівною, вбачається, що ОСОБА_1 , 10.09.2022 року о 13:20:45 год. 10.09.2020, керуючи транспортним засобом ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса 224 км. Черкаська область Уманський р-н. рухався зі швидкістю 154 км/год. Перевищив встановлену швидкість руху на 44 км/код., чим порушив п. 12.9 «б» ПДР України - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

В якості доказу вчинення водієм зазначеного адміністративного правопорушення додано відеозаписи TruCAM ТС 003047, бодікамери Са00124, які і зазначені в оскаржуваній постанові.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі № 3353-XII) регулюються ПДР України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону № 3353-XII).

Водночас, п. 12.9б ПДР України передбачає, Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п. 12.9 ПДР України більш ніж на 44 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався на доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCAM ТС 003047.

З вказаних матеріалів фото та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , на АД М-05 Київ-Одесса 224 км. Черкаська область, Уманський район, рухався зі швидкістю 154 км/год., швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCAM ТС 003047.

Суд зазначає, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

При цьому, судом враховано положення ст. 40 Закону № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 наведено ціль та здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCAM з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля озивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580-VIII, а лист директора ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року за вих. № 22-38/49 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З урахуванням тієї обставини, що суду відповідачем не надано будь-яких доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, суд вбачає підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5875398 від 10 вересня 2022 року, винесену інспектором патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Колісник Лесею Олександрівною, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнене у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати у розмірі 496,20 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 41-246, 268, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1-го батальйону 6-ої роти управління Патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Колісник Лесі Олександрівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5875398 від 10 вересня 2022 року, винесену інспектором патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Колісник Лесею Олександрівною, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнене у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (Код ) судові витрати у розмірі 496,20 грн. на користь ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В.А. Романенко