Справа № 520/11128/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 р.Справа № 520/11128/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., повний текст складено 12.11.21 року) по справі № 520/11128/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Литонт"

до Волинської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Литонт" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2021/000011/2 від 04.06.2021 на суму 93 155, 74 грн;

- стягнути з Волинської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Литонт» судові витрати, а саме: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2021/000011/2 від 04.06.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ТОВ «Литонт» судовий збір у сумі 2 270 грн.

01.11.2021 ТОВ «Литонт» подало заяву про ухвалення додаткового рішення у справі ,в якій просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 заяву задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ТОВ «Литонт» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Волинська митниця (далі відповідач), не погоджуючись із додатковим рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем документально не підтверджено понесення витрат на правову допомогу, а заявлена сума є завищеною, не співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Вказує, що акт наданих послуг від 15.06.2021 містить відомості про надання послуги " підготовки позову про скасування постанови", тоді як предметом позову по справі є рішення про коригування митної вартості, а тому вказаний документ не є належним в підтвердження понесених витрат.

Також зазначає, що суд першої інстанції стягуючи витрати за послуги з "написання позову, відповіді на відзив та додаткових письмових пояснень" не звернув уваги на власні висновки щодо їх необґрунтованості.

Крім того, просить врахувати, що відповідачем по справі є державний бюджетний орган, а отже здійснення безпідставного стягнення коштів з її бюджетних асигнувань є протиправним.

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст.229, ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на його користь 5 000,00 грн.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною 3 ст. 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, ч. 7 ст. 139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що представництво інтересів ТОВ «Литонт» здійснювалося адвокатом Шевченко О.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 04.06.2021.

Згідно п. 1.1. Договору виконавець зобов`язується надавати замовнику правову допомогу, захист, представництво та надання інших видів правової допомоги, передбачених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що замовник сплачує грошові кошти за результатами наданих послуг після підписання сторонами акту наданих послуг. Передоплата можлива щодо участі у судових засіданнях. Сторони можуть домовитись про відстрочку платежів до вирішення судової справи/виконання рішення.

Відповідно до п. 4.4. Договору оплата послуг виконавця здійснюється згідно виставлених актів. Ціна наданих послуг адвокатом виконавця формується з розрахунку 2 000 грн/година або з огляду на Рішення Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018, ціна наданих послуг помічником адвоката формується з розрахунку 1 500 грн/година.

Адвокатом в межах вказаного договору надано позивачу наступні послуги на загальну суму 15 000,00 грн:

- формування правової позиції та написання позову про скасування постанови - 2,5 год. - 5 000 грн;

- формування правової позиції та написання відповіді на відзив - 1,5 год - 3 000,00 грн;

- формування правової позиції та написання додаткових письмових пояснень 1 год - 2 000,00 грн;

- участь 19.07.2021, 28.09.2021, 19.10.2021 та 28.10.2021 адвоката у судових засіданнях по справі №520/11128/21 з врахуванням підготовки до цих засідань, витраченого часу на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, їх очікування та безпосередня участь у судових засіданнях - 2,5 год - 5 000 грн, що підтверджується актами наданих послуг від 15.06.2021 та від 28.10.2021.

Позивачем сплачено адвокату кошти у загальній сумі 15 000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

Позивач просив суд відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн, проте судом першої інстанції заява задоволена частково та стягнуто на користь позивача 5 000 грн виходячи з критеріїв співмірності, обґрунтованості та доцільності таких витрат з урахуванням клопотання відповідача про їх зменшення.

Суд першої інстанції зазначив, що послуги з "формування правової позиції" є складовою процесу з підготовки процесуальних документів, а тому витрати за їх надання не підлягають стягненню.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що "підготовка позовної заяви, відповіді на відзив та письмових пояснень" не потребувала багато часу, оскільки позов фактично складається з викладу обставин справи, норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а також посилань на висновки Верховного Суду, а інші документи в більшій частині дублюють зміст позову.

Щодо надання адвокатом послуг з підготовки до участі у судових засіданнях, витраченого часу на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, їх очікування, суд вважав, що вони не пов`язані з розглядом справи у суді, а тому безпідставно заявлені до відшкодування в якості судових витрат.

Враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, суму заявлених позовних вимог, значення справи для сторони, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн підтверджена належними і допустимими доказами.

Доводи апелянта про не надання позивачем доказів в підтвердження понесених витрат спростовуються наявними в матеріалах справи договором від 04.06.2021, актами наданих послуг від 15.06.2021 та від 28.10.2021 та платіжними дорученнями.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення витрат за послуги з "написання позову, відповіді на відзив та додаткових письмових пояснень", з огляду на висновки суду першої інстанції про їх необґрунтованість, колегія суддів вважає помилковими, оскільки сума відшкодування встановлена судом першої інстанції без їх врахування.

Доводи скаржника, що акт виконаних робіт є не належним доказом, оскільки в ньому зазначено надання послуг адвоката з підготовки позову за предметом спору, відмінним від того, що розглядається не є беззаперечною та достатньою підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу та може свідчити про описку.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо співмірності погоджених до відшкодування судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт, так само як і не містять розрахунку суми витрат, які, за позицією відповідача, є належними до відшкодування, а зводяться фактично до цитування норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Посилання відповідача на те, що Волинська митниця є бюджетною установою не можуть бути підставою для надання будь-яких привілей стороні у справі лише з огляду на те, що вона є державним органом та не є обставиною, що звільняє відповідача від відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 по справі № 520/11128/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 25.11.2022 року