Справа № 600/2440/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2440/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2022 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Радамовський Микола Миколайович (позивач), до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 виходячи із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 08.07.1986 по 17.07.1986 та виплаченої у липні та серпні місяці 1986 року у розмірі 649,09 крб., відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.03.2022, оформленого листом від 22.03.2022 за №1096/П-2400-22.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій , області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 08.07.1986 по 17.07.1986 та виплаченої у липні та серпні місяці 1986 року у розмірі 649,09 крб., відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.03.2022, оформленого листом від 22.03.2022 за №1096/П-2400-22.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з 03.10.2014 він перебуває на обліку, як одержувач пенсії за віком, призначеної зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

У березні 2022 року позивач звернувся до Головною управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії із заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС починаючи з 08.07.1986 по 17.07.1986, обчисливши розмір пенсії за ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійну врахування".

Листом від 22.03.2022 №1096/П-2400-22 відповідачем відмовлено в проведенні такого перерахунку, посилаючись на ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зазначивши, що максимальний розмір пенсії визначений виходячи із заробітку за час роботи на території зони відчуження, обчислений за раніше діючим законодавством, не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком, визначених в розмірах, що діяли на день набрання чинності Законом України №1058.

Позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії з урахуванням будь-якого вибраного періоду середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення, в тому числі маю право обирати найоптимальніший варіант для обчислення пенсії.

Факт перебування в зоні відчуження Чорнобильської АЕС підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 23.08.1994, згідно якого позивач має право на пільги і компенсації встановлені Законом УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС", Категорія 2.

Крім цього, факт перебування позивача на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС підтверджується копіями документів архівного відділу Новодністровської міської ради: архівною довідкою від 19.08.1986 з місця його роботи в Чорнобильській зоні вахтовим методом від 17.07.1986, архівними довідками №№ 91, 92 від 17.02.2022, в яких зазначено суми нарахованих та виплачених, позивачу коштів у липні - місяці 1986 року - 490,33 крб., у серпні - місяці 1986 року -159,57 крб. за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 08.07.1986 по 17.07.1986, загальна сума яких складає 649,09 крб., відповідним табелем робочого часу за фактично відпрацьований час по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за липень-місяць 1986 року.

Таким чином, підставою для обчислення пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків є довідка про заробітну плату, одержана за період роботи в зоні відчуження, яка видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка вертається за призначенням (перерахунком) пенсії. Якщо такі підприємству ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником або державними архівними установами.

Також позивач зазначив, що оскільки він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії до 15.03.2022, пенсія підлягає перерахунку з 01.03.2022.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що чинним законодавством не передбачено обчислення пенсії виходячи із заробітку, отриманого за роботу в зоні відчуження згідно ч. 1 ст. 27 Закону України Про загальне обов`язкове пенсійне страхування. Додатково зазначив, що пільги по обчисленню середньомісячного заробітку для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС визначено статтею 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІ). При цьому, згідно з цією статтею обчислення середньомісячного заробітку здійснюється відповідно до Закону № 1058-ІV. Згідно з ст. 57 Закону №796-ХІІ обчислення пенсії виходячи із заробітку, отриманого за роботу в зоні відчуження, можливе лише на умовах ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV.

Ухвалою суду від 13.07.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 07.02.2000 Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 5-7).

З 15.10.2012 позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за віком, призначеної зі зниженням пенсійного віку, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як ліквідатор 2 категорії наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році.

Відповідно до відомостей з трудової книжки серії НОМЕР_4 , позивач в період з 18.11.1985 по 11.11.1986 працював на посаді водія третього класу АТП УС "Дністровського комплексного гідровузла" (а.с. 8).

Відповідно до посвідчення (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 23.08.1994 позивач має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 8).

Згідно наказу АТП УС "Дністровського комплексного гідровузла", (реорганізованого у у ВАТ "Дністрогесбуд") №516 від 07.07.1986 позивача, як водія відряджено на ЧАЕС для ліквідації наслідків аварії строком на 10 днів по 16.07.1986, про що свідчить видане позивачу посвідчення про відрядження №68 (а.с. 15).

При цьому, згідно довідки ВСМО "Союзгідроенергострой" ОСОБА_1 працював на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вахтовим методом.

Відповідно до Архівної довідки №91, 92 від 17.02.2022 сума нарахованих та виплачених позивачу коштів за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у липні місяці 1986 року становить 490,33 крб., у серпні місці 1986 році становить 159,57 крб.. Загальна сума 649,09 крб (а.с. 12-13).

Разом із цим, про факт перебування позивача на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС свідчить табель робочого часу за фактично відпрацьований час по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У березні 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи в зоні відчуження по ліквідації аварії на ЧАЕС, обчисливши розмір пенсії за ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду поданої заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 22.03.2022 №1096/П-2400-22 повідомило позивача, що пільги по обчисленню середньомісячного заробітку для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС визначено статтею 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ). При цьому, згідно з цією статтею обчислення середньомісячного заробітку здійснюється відповідно до Закону № 1058-ІV. Згідно з ст. 57 Закону №796-ХІІ обчислення пенсії виходячи із заробітку, отриманого за роботу в зоні відчуження, можливе лише на умовах ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV.

Вказано, що нормами Законів № 1058-ІV та №796-ХІІ не передбачено обчислювати розмір пенсії виходячи із заробітку за роботу в зоні відчуження відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1058-ІV. Також наголошено, що в долучених до звернення копіях архівних довідках, копій наказів та особових рахунків, виданих архівним відділом Новодністровської міської ради відсутня інформація, які суми заробітку виплачені позивачу за роботу в зоні відчуження. Зазначено, що розрахунок пенсії проводиться виходячи із страхового стажу тривалістю 42 роки 8 місяців 1 день, або 512 місяців та заробітної плати за періоди з 01.07.2000 по 31.03.2009, при цьому з 01.07.2000 по 31.09.2000 та з 01.12.2000 по 31.12.2000 без нарахувань заробітної плати за виключенням перерв (за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відповідно до фактично сплачених страхових внесків), при індивідуальному середньомісячному коефіцієнті заробітку 2,17635.

Додатково повідомлено, що з 01.03.2022 пенсію перераховано із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,14 (5426,60 грн*1,14=6786,32 грн). В результаті чого середньомісячний розмір заробітної плати для обчислення розміру пенсії позивача склав 13463,60 грн (6186,32 грн*2,17635). При цьому основний розмір пенсії зріс відповідно з 5039,05 грн до 5744,51 грн. Таким чином, розмір пенсійної виплати після індексації, становить 6035,17 грн, в тому числі щомісячна додаткова пенсія 170,82 грн.

Отже, пенсію обчислено відповідно до чинного законодавства правильно, підстав для виплати пенсії в іншому розмірі немає (а.с. 9-11).

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення встановлено Законом України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон №796-XII).

Згідно приписів частини третьої статті 55 Закону №796-ХІІ, призначення та виплата пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до статті 57 Закону №796-ХІІ, обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, а також в евакуації населення на добровільній безплатній основі і стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено відповідними документами, пенсія по інвалідності за їх бажанням обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Судом встановлено, що з 15.10.2012 позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за віком, призначеної зі зниженням пенсійного віку, згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як ліквідатор 2 категорії наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році.

Статтею 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі по тексту - Закон № 1058-IV) встановлювалось, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно приписів статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначені коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в України, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

З аналізу наведених положень законодавства випливає наявність у застрахованої особи права обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлено загальним Законом №1058-IV або спеціальним, тобто Законом №796-XII.

Такий правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суд України у постанові від 07.07.2015 (справа №21-727а15), постановах Верховного Суду від 25.09.2018 №185/3101/17 (2-а/185/253/17), від 03.10.2019 в адміністративній справі №676/5258/16-а.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача про наявність у нього, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 2, права обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлено загальним Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або спеціальним - Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Дослідженням матеріалів доданих до позовної заяви позивача встановлено, що відповідно до відомостей з посвідчення про відрядження №68 позивач працював на посаді водія АТП УС "Дністровського комплексного гідровузла".

Відповідно до Архівних довідок №91, 92 від 17.02.2022, довідки про відпрацьовані години вахтовим методом на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС, сума нарахованих та виплачених позивачу коштів за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у липні місяці 1986 року становить 490,33 крб., у серпні місці 1986 році становить 159,57 крб.. Загальна сума 649,09 крб.

У березні 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи в зоні відчуження по ліквідації аварії на ЧАЕС, обчисливши розмір пенсії за ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області відмовлено позивачу у такому перерахунку з посиланням на те, що чинним законодавством не передбачено обчислення пенсії виходячи із заробітку, отриманого за роботу в зоні відчуження згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальне обов`язкове пенсійне страхування".

Суд вважає, що така відмова пенсійного органу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки як вже зазначалось, позивач має право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-IV або спеціальним - Законом №796-XII, незалежно від часу призначення пенсії. З урахуванням виявлення позивачем відповідного бажання, відповідач зобов`язаний був забезпечити право позивача на перерахунок його пенсії відповідно до приписів ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Оскільки відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечувались твердження позивача про те, що останній звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії до 15.03.2022, то пенсія ОСОБА_1 підлягає перерахунку з 01.03.2022 року (з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно), іншого з матеріалів справи судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи приписи ст. ст. 9, 245 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права, суд у цій справі вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.03.2022 із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 08.07.1986 по 17.08.1986 та виплаченої у липні та серпні місяці 1986 року у розмірі 649,09 крб., обчисливши розмір пенсії відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплачених за вказаний період сум.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із звільнення позивача від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо стягнення на користь позивача судового збору.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач просить суд стягнути понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Радамовським М.М. (далі - Адвокат) та Поповим В.В. (далі - Клієнт) 02.02.2022 було укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (далі - Договір), згідно з яким Адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту необхідну правову допомогу, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату обумовлений Сторонами гонорар за надання юридичних послуг захисника.

Згідно з пунктом 5.1 Договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується передоплатою сплатити Адвокату гонорар в сумі за домовленістю, але не менше 70 % . Участь Адвоката в судових засіданнях та поїздки оплачується окремо. Сума гонорару за погодженням сторін складає 4000,00 грн.

На підставі вказаного вище Договору адвокатом Радамовським М.М. 02.02.2022 видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1044688 на представництво інтересів ОСОБА_1 в Чернівецькому окружному адміністративному суді.

Згідно акту виконаних робіт щодо надання юридичних послуг від 23.06.2022 та розрахунку розміру компенсаційних витрат на правову (правничу) допомогу ОСОБА_1 адвокатом Радамовським М.М. надано позивачу такі послуги: юридична консультація клієнта, укладання та підписання сторонами договору (1 год.) 800,00 грн; підготовка запитів щодо витребування архівних копій документів (1 год.) 800,00 грн; додаткова юридична консультація клієнта (0,5 год.) 400,00 грн; вивчення судової практики, робота по підготовці позову, виготовлення копій документів додатків до позову, формування позову та направлення позову до суду через поштове відділення (4 год) 2000,00 грн. Всього (6.5 год.) 4000,00 грн.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера від 23.06.2022, адвокатом Радамовським М.М. отримано від ОСОБА_1 гонорар у сумі 4000,00 грн на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги.

Проаналізувавши вказані документи та враховуючи наведені вище норми процесуального права, суд вважає, що такими підтверджується сплата позивачем адвокату витрат на суму 4000,00 грн за надання професійної правничої допомоги у цій справі.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.04.2020 (справа №727/4597/19), відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає підстави для висновку, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Разом з цим, статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вказав, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Поряд з цим, суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат необхідно виходити з критерію розумності їхнього розміру.

У цій справі суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого:

- дана справа відноситься до справ незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження;

- позов носить немайновий характер;

- дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання;

- по аналогічних правовідносинах наявна численна судова практика.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім цього, як зазначено Верховним Судом у постанові від 14.07.2021 у справі №200/7763/19-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору з огляду на такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, приходить до висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі на 2500,00 грн, оскільки заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають умовам співмірності.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Аналогічної позиції щодо вирішення питання про розподіл судових витрат з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг (зважаючи на їх складність та час, необхідний для їх надання) дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 08 вересня 2021 року (справа №600/1065/21-а) та від 13 жовтня 2021 року (справа №600/1251/21-а).

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 08.07.1986 по 17.07.1986 та виплаченої у липні та серпні місяці 1986 року у розмірі 649,09 крб., відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.03.2022, оформленого листом від 22.03.2022 за №1096/П-2400-22.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із заробітної плати нарахованої за період роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС з 08.07.1986 по 17.07.1986 та виплаченої у липні та серпні місяці 1986 року у розмірі 649,09 крб., відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.03.2022.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ясот) грн 00 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002).

Суддя В.О. Григораш