Справа № 380/10289/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними рішень,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці, у якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці від 28 січня 2022 року №UA209000/2022/700034/2 про коригування митної вартості товару «Меблі» ввезення якого в Україну задекларовано фізичною особо. підприємцем ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA209160/2022/001190 від 28.01.2022;

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці від 28 січня 2022 року №UA209000/2022/700035/2 про коригування митної вартості товару «Меблі» ввезення якого в Україну задекларовано фізичною особо. підприємцем ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA209160/2022/001192 від 28.01.2022.

Позов обґрунтований тим, що між ФОП ОСОБА_1 та компанією «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» (м. Островець-Свентокшиський, Республіка Польща) укладено зовнішньоекономічний Контракт №1/6/2020 від 25.06.2020 про купівлю меблів. На умовах контракту та відповідно до товаросупроводжуючих документів польська компанія здійснила поставку придбаних меблів позивачу. Доставку товару в Україну здійснював перевізник ФОП ОСОБА_2 відповідно до договору міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022. Під час декларування вказаних товару згідно з митною декларацією №UA209160/2022/001190 від 28.01.2022 позивачем відповідно до ст. 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано Львівській митниці повний пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України. Однак, незважаючи на те, що заявлена позивачем митна вартість товарів, імпортованих за контрактом базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, тобто була заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару, який імпортувався (вартість операції), митним органом прийнято рішення від 28 січня 2022 року №UA209000/2022/700034/2 про коригування заявленої митної вартості товару та картку відмови в прийняті митної декларації. Також цим же транспортним перевезенням відповідно до договору міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022 перевізник ФОП ОСОБА_2 здійснив транспортування товару меблі, придбаного позивачем у іншого польського постачальника - компанії «HALMAR Sp. z o.o.» (м. Стальова Воля, Республіка Польща) відповідно до зовнішньоекономічного Контракту №1/9/20 від 17.09.2020, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та «HALMAR Sp. z o.o.». Під час декларування вказаного товару згідно митної декларації №UA209160/2022/001192 від 28.01.2022 позивачем відповідно до ст.ст 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано Львівській митниці повний пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України. Однак, незважаючи на те, що заявлена позивачем митна вартість товарів, імпортованих за контрактом базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, тобто була заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару, який імпортувався (вартість операції), митним органом прийнято рішення від 28 січня 2022 року №UA209000/2022/700035/2 про коригування заявленої митної вартості товару та картку відмови в прийняті митної декларації. Вважає, що відповідач оскаржувані рішення прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Мотиви рішення про неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, або відсутності у поданих документах всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості чи відомостей про ціну товару є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам декларування. Твердження митного органу про розбіжності у документах та застосуванні у рішенні формулювання підстав для цього є свідченням штучного створення ознак невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості та її розрахунку вимогам законодавства у митній справі з метою подальшого коригування митної вартості. З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити, рішення про коригування митної вартості товару від 28 січня 2022 року №UA209000/2022/700034/2 та від 28 січня 2022 року №UA209000/2022/700035/2 скасувати.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року в задоволенні клопотання представника Львівської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару «Меблі» за МД №UA209160/2022/001190 від 28.01.2022 та МД №UA209160/2022/001192 від 28.01.2022 було встановлено наступне. Поданий до митного оформлення рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.01.2022p. № СФ-0100022 містить відомості про вартість перевезення вантажу до кордону України транспортним засобом з реєстраційним номером BC8718MI/ BC2220XM за маршрутами Островец Свєнтокшиський Рава-Руська Червоноград та Стальова Воля Рава-Руська Червоноград, яка складає відповідно 4000 та 7000 грн. Вказаним транспортним засобом переміщувалися 2 партії товару, завантаженого у Островці Свентокшиському, загальною вагою брутто 4225,9 кг та завантажено у Стальовій Волі, загальною вагою брутто 7467,9 кг. Незважаючи на те, що партії товару мають різну вагу брутто, вартість перевезення на відрізку Рава-Руська Червоноград для них є однаковою. Також незрозумілою с логіка визначення транспортних витрат за межами України, адже відстань від Островця Свєнтокшиського до Рави-Руської (240 км) є в 1,7 рази більшою, ніж від Стальової Волі до Рави-Руської (140 км), тоді як вартість перевезення є меншою на 43%. Інформація, на підставі якої розподілені витрати на транспортування, з МД не подавалася. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не піддаються перевірці, що с порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Відповідач вважає, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості. Враховуючи наведене, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на умовах зовнішньоекономічного Контракту №1/6/2020 від 25.06.2020 придбав у компанії «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» (м. Островець-Свентокшиський, Республіка Польща) меблі з метою подальшого імпорту в Україну.

За умовами Контракту ФОП ОСОБА_1 здійснив 100% передоплату за придбаний товар на підставі рахунку-проформи №OF/1 /22/010063 на суму 65`334,21 польських злотих та на підставі договору міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022 доручив його транспортування в Україну обраному ним перевізнику ФОП ОСОБА_2 .

Для митного оформлення ввезеного в Україну товару на Львівську митницю була подана митна декларація №UA209160/2022/001190 від 28.01.2022, згідно з якою митна вартість декларантом була визначена за основним методом (за ціною контракту).

До складових митної вартості декларантом додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну.

На підтвердження заявленої митної вартості товару були надані Контракт №1/6/2020 від 25.06.2020, рахунок-проформа №OF/1 /22/010063 від 24.01.2022, платіжне доручення №1 від 25.01.2022 про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті, фактура (інвойс) №VAT F/KEX/22/010020 від 26.01.2022, автомобільна товарно-транспортна накладна (CMR) б/н від 26.01.2022, договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022, рахунок-фактура перевізника №СФ-0100022 від 28.01.2022 на оплату транспортних послуг.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару відповідач поставив вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (фактуру-проформу, видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на запит декларант проінформував митний орган про те, що до митного оформлення для підтвердження митної вартості подані усі наявні документи, інших запитуваних документів немає.

У подальшому, 28.01.2022 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/700034/2 та відмовив у митному оформленні товару у зв`язку з прийнятим рішенням про коригування.

Згідно з оскаржуваним рішенням №UA209000/2022/700034/2 від 28.01.2022 відповідач відмовив у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів у відношенні товарних позицій за №№ 7, 10, 12, 13 та митну вартість товару у цих товарних позицій визначив за передбаченим пунктом 2-б ч.1 ст.57, ст.60 МК України методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Щодо товарних позицій за №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 11, 14 заявлена декларантом митна вартість визнана митним органом.

В обґрунтування прийнятого рішення (згідно графи 33) відповідач вказав, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.01.2022 №СФ-0100022 містить відомості про те, що вантаж переміщувався у складі консолідованого вантажу, проте інформація на підставі якої розподілені витрати на транспортування, а саме: загальна кількість вантажу, маршрути, відстань, вага та відповідні реквізити ТСД, відсутня.

Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Даний рахунок не завірений належним чином відмітками перевізника.

У поданому до митного оформлення договорі про перевезення від 24.01.2022р. № 24012022 обумовлено, що вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору, однак до митного оформлення такий документ не надано.

У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 26.01.2022 № б/н відсутні відомості у графі 14 (умови перевезення), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева,19травня 1956) та ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V.

За умовами договору від 25.06.2020р. № 1/6/2020 розділом 1. пункт 1.3. визначено, що домовленість про ціну товару вважається досягнутою, якщо вона завірена підписами уповноважених представників Продавця і Покупця в рахунку-фактурі (Проформі), однак в рахунку-фактурі від 26.01.2022р. № F /KEX/22/010020, та в рахунку-проформі від 24.01.2022р. № OF/1/22/010063 відсутні підписи уповноважених представників Покупця.

Поданий до митного оформлення прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 22.12.2021 № б/н не містить відомості про умови поставки товару, тому не може бути використаний для підтвердження митної вартості товару що оцінюється.

Вказаний документ не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - Прайс-лист виробника товару, оскільки відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців, як передбачено визначенням поняття Прайс-лист (прейскурант).

Таким чином, за висновком відповідача документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості, а вимога про надання додаткових документів декларантом не була виконана.

Також позивач, одночасно з попередньою зовнішньоекономічною операцією імпортував в Україну товар меблі, придбаний у компанії «HALMAR Sp. z o.o.» (м. Стальова Воля, Республіка Польща) згідно з зовнішньоекономічним Контрактом №1/9/20 від 17.09.2020.

Згідно з умовами Контракту позивач на підставі рахунку-проформи №FSEP-25/22/FEP/PS від 21.01.2022 платіжним дорученням №220124/CRE/563656 від 24.01.2022 здійснив стовідсоткову передоплату за партію товару шляхом проведення банківського платежу в сумі 107986,74 польських злотих на банківський рахунок продавця.

Продавець 26.01.2022 відвантажив товар на суму 107986,74 польських злотих у наданий позивачем транспортний засіб та передав перевізнику фактуру (інвойс) № (S)FSE-16/22/EX від 26.01.2022 на вказану партію товару на суму 107986,74 польських злотих, специфікацію на товар та автомобільну товаро-транспортну накладну (CMR) №А379812 від 26.01.2022.

Перевізник (ФОП ОСОБА_2 ) здійснив транспортування товару в Україну та 28.01.2022 доставив товар до відділу митного оформлення «Сокаль» митного поста «Львів-північний» Львівської митниці.

Для митного оформлення товару митному органу була подана 28.01.2022 митна декларація №UA209160/2022/001192.

Митна вартість декларантом визначена за основним методом (за ціною контракту), до складових митної вартості (окрім фактурної ціни) декларантом додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну (пункт пропуску «Рава-Руська») в сумі 7000,00 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення декларантом подано Контракт №1/9/20 від 17.09.2020; рахунок-проформа №FSEP-25/22/FEP/PS від 21.01.2022; платіжне доручення №220124/CRE/563656 від 24.01.2022 про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті; фактура (інвойс) № (S)FSE-16/22/EX від 26.01.2022; автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) А№379812 від 26.01.2022; договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022; рахунок-фактура перевізника №СФ-0100022 від 28.01.2022 на оплату транспортних послуг.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару відповідач письмовим повідомленням в адресу декларанта, поставив вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (фактуру-проформу, видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на запит декларант проінформував митний орган про те, що до митного оформлення для підтвердження митної вартості подані усі наявні документи, інших запитуваних документів немає.

Відповідач 28.01.2022 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/700035/2 та відмовив у митному оформленні товару у зв`язку з прийняттям рішення про коригування.

Згідно з оскаржуваним рішенням №UA209000/2021/700035/2 від 28.01.2022 відповідачем відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів у відношенні товарних позицій за №№5, 8, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 21, 22, 26 та митну вартість товару у відношенні вказаних товарних позицій визначено (скориговано) за передбаченим пунктом 2-б ч.1 ст.57, ст.60 МК України методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Щодо товарів по інших 12 товарних позиціях заявлена декларантом митна вартість визнана митним органом і відповідно не коригувалась.

В обґрунтування прийнятого рішення у графі 33 відповідач зазначив: за результатом митного контролю виявлено, що по товарах (5, 8, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 21, 22, 26) можливе заниження митної вартості товару; сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічній країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 28.01.2022 № СФ-0100022 містить відомості про те, що вантаж переміщувався у складі консолідованого вантажу, проте інформація на підставі якої розподілені витрати на транспортування, а саме: загальна кількість вантажу, маршрути, відстань, вага та відповідні реквізити ТСД, відсутня; у поданому до митного оформлення договорі про перевезення від 24.01.2022 № 24012022 обумовлено, що вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору, однак до митного оформлення такий документ не надано; у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 26.01.2022 № A № 379812 відсутні відомості у графі 14 (умови перевезення), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева,19травня 1956) та ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V; за умовами зовнішньоекономічного договору від 17.09.2020р. № 1/9/2020 розділом 1. пункт 1.3. визначено, що Домовленість про ціну товару вважається досягнутою, якщо вона завірена підписами уповноважених представників Продавця і Покупця в рахунку-фактурі Проформі, однак в рахунку-фактурі від 26.01.2022р. № (S)FSE-16/22/EX відсутні підписи уповноважених представників Покупця; поданий до митного оформлення прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 10.11.2021 № б/н містить суб`єктивну інформацію (стосується одного конкретного одержувача), даний документ не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - Прайс-лист виробника товару, оскільки відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців, як передбачено визначенням поняття Прайс-лист (прейскурант); банківський платіжний документ від 24.01.2022р. №б/н містить посилання інвойс номер і дата якого не відповідають заявленому у ЕМД, також відсутні відмітки банку.

За висновком відповідача, документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості, а витребуваних додатково документів декларантом не надано.

Не погоджуючись з рішеннями про коригування митної вартості товару №UA209000/2021/700034/2 від 28.01.2022 та №UA209000/2021/700035/2 від 28.01.2022, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Митного кодексу України ( далі - Митний кодекс України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої - третьої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу України встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У розглядуваних випадках декларування судом встановлено, що розбіжності, на які посилається відповідач, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Надаючи оцінку доводам відповідача про неподання та подання з недоліками документів для підтвердження витрат на транспортування, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості задекларованого товару, суд зазначає таке.

Суд встановив, що для підтвердження витрат на транспортування (по обох декларуваннях) позивач подав до митного органу договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022, товарно-транспортні накладні (CMR) б/н від 26.01.2022 та №379812 від 26.01.2022, рахунок-фактуру перевізника №СФ-0100022 від 28.01.2022 на оплату транспортних послуг.

Згідно з розділом ІІІ Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою Правил заповнення митної декларації, затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 (далі Правила №599), у графі 20 зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Аналізуючи наведені положення Правил № 599, суд вказує, що такі не містять вичерпного переліку документів, які підтверджують витрати на транспортування.

Суд зазначає, що МК України також не визначає виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем документи є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 31.05.2019 № 804/16553/14.

Зважаючи на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про ненадання позивачем для підтвердження витрат на транспортування заявки на перевезення.

Безпідставними є також вимоги відповідача щодо надання калькуляції транспортних витрат, оскільки така, у відповідності до Правил №599, повинна подаватися якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу, а у спірних правовідносинах таке перевезення товару здійснювалось перевізником ФОП ОСОБА_2 на замовлення позивача.

Щодо посилання відповідача на те, що у поданих до митного оформлення автотранспортних накладних CMR відсутні відомості у графі 14 (умови оплати), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) та Закону України Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 01.08.2006 №57-V, то суд вказує таке.

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) у випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані:

a) заява про те, що перевантаження забороняється;

b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити;

c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці;

d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника;

e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу;

f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення;

g) перелік документів, переданих перевізнику.

Тобто дані щодо суми платежу, що підлягає сплаті при доставці не обов`язковими при заповненні вантажної накладної, що свідчить про безпідставність посилання в оскаржених рішеннях на відсутність у автотранспортних накладних CMR відомостей щодо умови оплати. Окрім цього, означені перевізні документи містять реквізити доданих до інвойсів, які містять інформацію про умови поставки за Контрактами FCA відповідно Stalowa Wola та Ostrowiec Sw (Польща).

Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача, як на підставу для витребування доказів, на відсутність документів, які підтверджують витрати на транспортування.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача у відзиві щодо невідповідності наданого перевізником розрахунку вартості перевезення.

Так, у відзиві представник зазначив, що одним транспортним засобом переміщувалися 2 партії товару, завантаженого у Островці Свентокшиському, загальною вагою брутто 4225,9 кг та завантаженого у Стальовій Волі, загальною вагою брутто 7467,9 кг. Незважаючи на те, що партії товару мають різну вагу брутто, вартість перевезення на відрізку Рава-Руська Червоноград для них є однаковою.

Також незрозумілою є логіка визначення транспортних витрат за межами України, адже відстань від Островця Свєнтокшиського до Рави-Руської (240 км) є в 1,7 рази більшою, ніж від Стальової Волі до Рави-Руської (140 км), тоді як вартість перевезення є меншою на 43%. Інформація, на підставі якої розподілені витрати на транспортування, з МД не подавалася.

Суд зазначає, що відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена, додаються витрати на транспортування товару до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Відтак, вартість транспортування товару після ввезення в Україну (на відрізку Рава-Руська Червоноград ) не включається до складових митної вартості.

Щодо різної вартості транспортування кожної окремої партії товару, що завантажувалась відповідно у Островці Свентокшиському та у Стальовій Волі суд враховує, що окрім відстані, на яку переміщується вантаж при транспортному перевезенні враховується також його вага і об`єм, а відтак рахунок перевізника не викликає сумнівів, оскільки вага товару, що завантажено у Стальовій Волі значно перевищує товар, що завантажувався у Островці Свентокшиському, чим об`єктивно обумовлюється різниця у вартості транспортування.

Оцінюючи посилання відповідача в оскаржених рішеннях та у відзиві на позовну заяву на те, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару не містять відміток банку, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 платіжним дорученням №1 від 25.01.2022 здійснив передоплату за партію товару шляхом проведення електронного SWIFT платежу в сумі 65334,21 польських злотих на банківський рахунок компанії Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K. (м. Островець-Свентокшиський, Республіка Польща), а платіжним дорученням №220124/CRE/563656 від 24.01.2022 здійснив передоплату шляхом проведення електронного SWIFT платежу в сумі 107986,74 польських злотих на банківський рахунок компанії HALMAR Sp. z o.o. (м. Стальова Воля, Республіка Польща). Перекази коштів в іноземній валюті на рахунок продавців товару здійснено позивачем з використанням електронного розрахункового документа за допомогою системи дистанційного обслуговування клієнт-банк відповідно до Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.

Згідно з пунктом 1.4. Положення розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування клієнт-банк, клієнт-Інтернет-банк тощо здійснюються відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовими актами Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті в Україні.

Оформлення електронного платіжного документу позивач виконав у відповідності до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (була чинною станом на момент проведення розрахунків).

Позивач виготовив паперові копії платіжних доручення №1 та №220124/CRE/563656, як електронних документів, які містять усі передбачені пунктом 10.5 Інструкції реквізити.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність відміток банку, оскільки такі не формуються платником при надісланні банку відповідного електронного документу.

Безпідставними є аргументи відповідача у оскаржуваному рішенні №UA209000/2022/700035/2 та у відзиві про те, що поданий на підтвердження оплати за товар банківський платіжний документ від 24.01.2022 містить посилання на інвойс, номер і дата якого не відповідають заявленому у ЕМД.

Згідно з умовами зовнішньоекономічного Контракту №1/9/20 від 17.09.2020 з компанією «HALMAR Sp. z o.o.» (м. Стальова Воля, Республіка Польща) оплата за товар здійснюється шляхом передоплати на підставі рахунку-проформи. Продавцем позивачу було виставлено рахунок-проформу №FSEP-25/22/FEP/PS від 21.01.2022 на погоджений асортимент і кількість товару.

Вказаний рахунок-проформа та банківський платіжний документ досліджено судом та встановлено, що реквізити саме цього рахунку-проформи разом з реквізитами Контракту №1/9/20 від 17.09.2020 зазначені у графі 70 платіжного дорученням №220124/CRE/563656 від 24.01.2022. Відтак, доводи відповідача у цій частині не відповідають фактичним обставинам.

Щодо посилання в оскаржених рішеннях на відсутність підписів покупця у рахунках-проформах та інвойсах, то суд бере до уваги пояснення позивача про те, що обмін документами між продавцями і покупцем (позивачем) здійснюється шляхом надіслання їх електронних копій, а надіслані позивачу компаніями-продавцями рахунки-проформи були акцептовані покупцем (позивачем) вчиненням відповідних дій здійсненням платежів за товар шляхом проведення передоплати, що встановлено судом. До цього ж, щодо вимоги відповідача про обов`язкову наявність підпису покупця в інвойсі, то такий документ, як пояснив позивач, виготовлявся продавцем при відвантаженні товару, а за необхідності очікування підпису покупця в інвойсі відвантажений товар не відправлявся б отримувачу до обміну підписами в інвойсі.

Описані доводи відповідача про відсутність підписів покупця у рахунках-проформах та інвойсах суд оцінює у сукупності з тією обставиною, що на підставі цих же документів відповідач визнав заявлену митну вартість щодо 10 товарних позицій, задекларованих за митною декларацією №UA209160/2022/001190 від 28.01.2022 та щодо 12 товарних позицій, задекларованих за митною декларацією №UA209160/2022/001190 від 28.01.2022.

Тобто за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган частину задекларованого позивачем товару визнав, а щодо іншої частини товару, митна вартість якого підтверджена цими ж документами, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості.

Суд вважає, що така вибірковість при здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів очевидно свідчить про недобросовісність відповідача як суб`єкта владних повноважень при виконанні покладених на нього повноважень.

З огляду на викладені висновки, суд вважає, що відповідач не довів наявність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 53 МК України, для пред`явлення позивачу вимоги надати додаткові документи. Так само не довів обов`язкового обґрунтованого сумніву правильності визначення митної вартості товарів.

У відповідності до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки встановлених статтею 53 МК України наявності підстав для цього митним органом не доведено, заявлена позивачем митна вартість товарів підтверджується наданими до митного оформлення документами.

З оскаржених рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що відповідач коригуючи митну вартість товару, обрав метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Джерело коригування митної вартості задекларованих позивачем товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів митні декларації.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 МК України, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, серед іншого, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункт 4 частини другої статті 55 МК України).

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд звертає увагу на те, що приймаючи оскаржені рішення та коригуючи митну вартість товару, відповідач не обґрунтував числового значення скоригованої митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування. Більше того, оскаржені рішення не містять пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом. Натомість відповідач не надав суду доказів того, що митна вартість товарів за митними деклараціями, які слугували основною для коригування заявленої позивачем митної вартості товару, не була відкоригована.

Рішення про коригування митної вартості товарів не містять порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач подав до митного органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів за основним методом, а своєю чергою, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідач не спростував, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідач не довів.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Зважаючи на встановлені судом обставини прийняття митним органом оскаржуваних рішень, допущені митним органом порушення порядку здійснення контролю правильності визначення митної вартості та підстав її коригування, суд дійшов висновку про невідповідність рішень про коригування митної вартості товарів від 28.01.2022 №UA209000/2022/700034/2, від 28.01.2022 №UA209000/2022/700035/2 критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн, сплачений згідно з платіжним дорученням від 26.07.2022 № 120.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Позову задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товару від 28.01.2022 №UA209000/2022/700034/2.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товару від 28.01.2022 №UA209000/2022/700035/2.

Стягнути з Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський