Справа № 380/15723/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної військової (державної) адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської обласної військової (державної) адміністрації (далі відповідач, ЛОДА), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення позивача від 06.07.2022;

- зобов`язати відповідача розглянути звернення позивача від 06.07.2022 та надати відповідь на звернення.

Також просить стягнути на його користь суму витрат на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено те, що 06.07.2022 позивач звернувся до відповідача із клопотанням в якому заявник зазначив, що рухаючись у напрямку Яворівського озера (від дороги Е40 до с. Новий Яр) автомобільною дорогою, яка не містить назви чи номеру, він зауважив незадовільне її покриття, яке спричинило пробиття колеса його автомобіля. Під час з`ясування деталей щодо балансоутримувача цієї дороги, позивач з`ясував, що така не перебуває на балансі в жодному із ОМС або іншій установі чи організації. Зважаючи на відсутність балансоутримувача дороги місцевого значення, незадовільний стан її покриття, позивач просив: взяти на баланс дорогу у напрямку Яворівського озера (від дороги Е40 до с. Новий Яр) або визначити іншого балансоутримувача. Про прийняте рішення повідомити додатково. Не отримавши відповіді на своє клопотання, заявник (позивач) зателефонував до канцелярії відповідача з метою з`ясування відсутності відповіді на його клопотання впродовж 30 днів. У відповідь, як стверджує позивач, він почув, що його звернення зареєстроване за вхідним № ЗВГ-08- Л-1218/22 від 06.07.2022, однак на момент телефонного дзвінка (15 серпня 2022 року) відповіді й справді не створено. Зазначив, що 01 вересня 2022 року позивач знову зателефонував до канцелярії де йому повідомили про відсутність інформації щодо причин, які зумовили відсутність відповіді. Відтак звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.

Ухвалою від 08.11.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 72320 від 16.11.2022) в якому проти позову заперечив. Вказав, що відповідачем надано позивачу відповідь № ЗВГ-ВИХ-876/0/22 від 08.09.2022, якою повідомлено позивача про розгляд його звернення та зазначено, що станом на день відповіді автодорога місцевого значення не перебуває на балансі Департаменту дорожнього господарства Львівської облдержадміністрації. Зазначив, що бездіяльність відповідача відсутня, оскільки, на його думку, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій, важливим є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Стверджує, що станом на момент звернення позивача із цим позовом відповідач надав належну відповідь на клопотання позивача. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 72491 від 17.11.2022) у якій серед іншого вказав, що перша позовна вимога повністю доведена, а протиправність дій визнана самим відповідачем, оскільки відповідь сформовано лише 08.09.2022 року (через два місяці), що суперечить ст. 20 Закону України Про звернення громадян. Звернув увагу на те, що із долученої відповіді на звернення, яка є дуже низької та нечитабельної якості неможливо встановити дату та вихідний номер, а із списку згрупованих поштових відправлень взагалі не видно що, хто і кому надсилав, оскільки такий список є насамперед нечитабельним, а також на ньому відсутній відбиток штемпелю поштового відділення через який такий лист був надісланий. Повідомив також, що реєстрація вказаного факту в списку згрупованих простих відправлень не є належним доказом своєчасного надіслання заявнику такої відповіді у розумінні положень Закону № 393/96-ВР. Крім того вказав, що позивач у своєму зверненні просив: Взяти на баланс зазначену дорогу або визначити іншого балансоутримувача. Відповідач ж описав процедуру передачі/отримання дороги і не зазначив жодного конкретного прийнятого рішення щодо взяття на баланс дороги або дій які б свідчили про можливість чи неможливість взяття дороги на баланс. Зважаючи на законодавчо встановлений обов`язок органу, до якого направлене звернення, щодо своєчасного розгляду та надіслання заявнику у письмовій формі результатів розгляду звернення, орган уважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку. У спірних правовідносинах обов`язок повідомляти громадян про наслідки розгляду їхніх звернень має підтверджуватися доказами, що свідчать про надсилання (вручення) відповіді на звернення на адресу заявника (заявнику). Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав на адресу суду заперечення (вх. № 73251 від 22.11.2022) у якому вказав, що за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 . Департаментом дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації надано відповідь від 15.07.2022 № 1-1/585-4. Стверджує, що відправлення відповіді підтверджується відповідним витягом з реєстру на відправку простої кореспонденції за липень-листопад 2022 року. Також вказав, що у вересні 2022 року в телефонному режимі позивача повідомлено про те, що його клопотання від 06.07.2022 розглянуто відповідачем. Оскільки позивач наполягав на тому, що справді є не отримав відповіді, головним виконавцем було повторно підготовлено відповідь № ЗВГ-ВИХ-876/0/22 від 08.09.2022, котру скеровано позивачу. Просив відмовити у задоволенні позову.

Від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення (вх. № 73160 від 21.11.2022) у яких вказав, що на той факт, що відповідач для виправдання своєї бездіяльності надає щоразу нові відповіді на які він не посилався у своєму відзиві. У відзиві відповідач вказував, що надавав відповідь від 08.09.2022 року та визнав свою бездіяльність у розгляді звернення. Як стверджує позивач, у запереченні відповідач вже створив якусь нову відповідь, про яку раніше не вказував і додав нові неіснуючі докази надсилання такої відповіді. На думку позивача, реєстр на відправку поштової кореспонденції елементарно не містить ні прізвище уповноваженої особи відправника, ані відбитку штампу поштового зв`язку куди гіпотетично мав би передатися цей список листів. Вважає, що ЛОДА прикриваючи свою бездіяльність створює відповіді "задніми" числами та складає неіснуючі витяги відправки листів, адже відповідь за липень не містить ні штрихового ідентифікатора, ані вихідного номеру з QR-кодом, оскільки сам відповідач вказує, що усі відповіді реєструють через систему "Мегаполіс", що знову вказує на те, що ця відповідь створювалася у "ручному" форматі виключно для суду. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 06.07.2022 звернувся до Львівської обласної військової (державної) адміністрації із клопотанням, у якому просив взяти на баланс дорогу у напрямку Яворівського озера (від дороги Е40 до с. Новий Яр) або визначити іншого балансоутримувача.

Листом № ЗВГ-ВИХ-876/0/22 від 08.09.2022 Львівська обласна державна адміністрація повідомила позивача про те, що станом на день розгляду звернення ОСОБА_1 автодорога не перебуває на балансі Департаменту дорожнього господарства Львівської облдержадміністрації. Даний відтинок протяжністю 4,1 км використовувався, як технічна під`їздна дорога для забезпечення роботи «Новояворівське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка». ЛОДА вказала, що об`єкт може бути переданий на баланс Департаменту дорожнього господарства ЛОДА або Новояворівській ТГ. Також зазначив, що для передачі об`єкта необхідний наказ підприємства Новояворівське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про безоплатну передачу, погодження Фонду Держмайна та рішення-згода взяття на баланс.

Позивач вважає, що відповідачем порушено встановлені Законом України «Про звернення громадян» порядок та строк розгляду запиту, відтак він звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення врегульовано Законом України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 (далі - Закон № 393/96-ВР).

Так, ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненням громадян необхідно розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (ч. 4 ст. 3 Закону № 393/96-ВР).

В силу положень статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Частиною першою статі 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР).

Із матеріалів справи судом встановлено, що скероване позивачем клопотання від 06.07.2022 розглянуто відповідачем 08.09.2022, тобто поза межами строків розгляду звернень, встановленого ст. 20 Закону № 393/96-ВР.

При цьому, на підтвердження обставин надіслання відповіді від 08.09.2022 № ЗВГ-ВИХ-876/0/22 від 08.09.2022, відповідач надав копію витягу з реєстру від 13.09.2022 на відправку кореспонденції через 8 відділення зв`язку.

З цього приводу суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за № 736/27181 (далі - Правила), ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Пунктом першим глави 3 розділу ІІІ Правил визначено, що службовий документ, отриманий установою або створений нею, у тому числі для внутрішнього користування, вважається внесеним до документаційного фонду установи з моменту його реєстрації.

У разі застосування автоматизованої системи реєстрації документів може використовуватися штрих-код. Для вихідних документів штрих-код включає реєстраційний індекс і дату документа та розташовується у межах, зазначених у ДСТУ 4163-2003 для реквізитів бланка, а саме: з кутовим розташуванням реквізитів - 73 мм від початку першого реквізиту, з поздовжнім - 77 мм (пункт 6 глави 3 розділу ІІІ Правил).

Вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службами. Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (із змінами) (п. 1 глави 7 розділу ІІІ Правил).

Згідно з п. 3 глави 7 розділу ІІІ Правил вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до визначення, наведеного у п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила № 270), згруповані поштові відправлення, поштові перекази - внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п`ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником.

Пунктами 66-68 Правил № 270 визначено, що у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності).

Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

З огляду на вищевказані норми суд зазначає, що долучена до матеріалів справи копія витягу з реєстру від 13.09.2022 на відправку кореспонденції через 8 відділення зв`язку не є належним доказом відправлення позивачу відповіді на клопотання від 06.07.2022, оскільки відповідачем не долучено розрахункового документа, який би свідчив про прийняття згрупованих поштових відправлень для пересилання, а також не надано копії списку згрупованих поштових відправлень.

У своїй постанові від 06 вересня 2019 року у справі № 128/4752/15-а Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої належними і допустимими доказами відправлення відповіді на запит є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Проте жодних доказів надання позивачу відповіді на його клопотання від 06.07.2022 у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», відповідачем суду не надано.

Разом з тим, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що листом Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації № 1-1/585-4 від 15.07.2022 надано відповідь на звернення позивача від 06.07.2022 з огляду на таке. На підтвердження надіслання позивачу відповіді № 1-1/585-4 від 15.07.2022, відповідачем надано реєстр на відправку простої кореспонденції за липень-листопад 2022 рік. Суд зазначає, що наданий відповідачем реєстр, як і витяг з реєстру від 13.09.2022 не може вважатися належним доказом надіслання відповіді на звернення заявнику.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, викладеними у додаткових поясненнях, про те, що надана відповідачем відповідь не містить штрихового ідентифікатора, ані вихідного номеру з QR-кодом, оскільки відповідач вказав, що усі вихідні документи реєструються за допомогою системи «Megapolis.Doc.Net». Доказів реєстрації відповіді від 15.07.2022 у вказаній системі відповідачем не надано.

Таким чином, суд доходить висновку про недотримання відповідачем встановлених Законом України «Про звернення громадян» порядку та строків при розгляді клопотання позивача від 06.07.2022.

З огляду на вищевикладене суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на клопотання позивача 06.07.2022 та зобов`язання відповідача у визначені Законом України «Про звернення громадян» порядку та строки розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.07.2022.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені позивачем, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та долучені сторонами письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Золотухіним Олександром Олександровичем на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 01.11.2022 (далі - договір) та ордеру серії ВС № 1166772 від 02.11.2022.

Відповідно до п. 4.1 договору на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Процесуальні дії (участь у судових засіданнях, оформлень клопотань, заяв, позовів, скарг та інших документів) погоджуються сторонами та оплачуються відповідно до виставлених рахунків (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 4.3 договору, витрати, пов`язані із виконанням даного Договору та супроводом судового провадження (судовий збір та ін.) покладаються на замовника.

Відповідно до розрахунку від 17.11.2022 розміру правової допомоги в адміністративній справі № 380/15723/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, адвокатом Золотухіним О. О. надано позивачу правову допомогу наступного характеру:

- вивчення та правовий аналіз предмету спору (0,5 год.) 500,00 грн;

- підготовка процесуальних документів по справі (позовної заяви) (2 год.) 2000,00 грн;

- підготовка відповіді на відзив (1 год.) 1000,00 грн.

З акту від 17.11.2022 здавання-приймання робіт згідно з договором від 01.11.2022 в адміністративній справі № 380/15723/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, судом встановлено, що сторони уклали цей акт про те, що вищевказані послуги виконані в повному обсязі, оформлені належним чином.

Позивачем сплачено 3500,00 грн за надання правової допомоги згідно з договором, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією квитанції № 0.0..1 від 17.11.2022 із призначенням платежу: «Оплата послуг правової допомоги згідно з договором від 01.11.2022 та акта від 17.11.2022 (справа № 380/15723/22 за позовом ОСОБА_1 до ЛОДА)».

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.

Ураховуючи, що вказану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання як справу незначної складності, з огляду на наявність усталеної судової практики у цій категорії спорів, суд дійшов висновку, що зазначений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи і вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської обласної державної адміністрації (79008 м. Львів вул. Винниченка 18; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Львівської обласної державної адміністрації щодо ненадання відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 06.07.2022.

3. Зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію у визначені Законом України «Про звернення громадян» порядку та строки розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.07.2022.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної державної адміністрації 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. сплаченого судового збору.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної державної адміністрації 1000 (одну тисячу) грн 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Cуддя Р.П. Качур