Справа № 369/18151/21
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/100/22
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Дубас Т.В.,

за участю секретаря: Житар А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Києво- Святошинського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою серія ЕАО № 5166099 від 19.12.2021 інспектора капрала поліції Колесника Олександра Володимировича 2 рота батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Тютюнника Андрія Вікторовича було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за те, що о 19.12.2021 о 18:36:42 годині в с. Станишівка, по вул. Михайла Грушевського, 8А, позивач керуючи транспортним засобом TESLA MODEL державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонений» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР) - Порушення вимог дорожніх знаків.

ОСОБА_1 вважав, що вищезазначена постанова серії ЕАО № 5166099 про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена безпідставно, оскільки він рухався не по дорозі, а по прилеглій території супермаркету з якого він виїжджав.

Так, із доданих до позовної заяви роздруківок вбачається, що про вищезазначене свідчить огорожа справа у вигляді помаранчевих сигнальних стовпчиків та наявність таких стовпчиків зліва, а також плиточне покриття, яке відрізняється від дорожньої полоси, що знаходиться справа по руху автомобіля за рядом помаранчевих стовпчиків.

Перед виїздом з прилеглої території супермаркета зверху підвішений світлофор, регулюючий дорожній рух виїжджаючих на вулицю Михайла Грушевського з прилеглої території. Поруч зі світлофором не розташовано жодного дорожнього знаку, який би забороняв рух ліворуч.

Главою 33 «Дорожні знаки» ПДР встановлена дія знаків, відповідно до неї. дія знаків 3.22-3.24 поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено один з цих знаків.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР перехрестям є місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Як зазначено в позовній заяві, згідно зазначених положень ПДР дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонений», який розташований обабіч вулиці Михайла Грушевського, не може поширювати свою дію на місце, яке знаходяться до цього знаку. Тому виїзд позивача на зелений сигнал світлофора з прилеглої території супермаркета на вулицю Михайла Грушевського відбувався у суворій відповідності до ПДР та без порушення дії знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонений».

Крім того, місцем вчинення вищевказаних дій є м. Житомир, а не с. Станишівка, остільки позивач не був там у вказаний у постанові час.

Позивач просив суд скасувати постанову серія ЕАО № 5166099 інспектора капрала поліції Колесника Олександра Володимировича 2 рота батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП та стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.12.2021 було відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

21.02.2022 представник Департаменту патрульної поліції подала до суду відзив на позовну заяву про скасування постанови за вх. № 7392, відповідно до якого зазначила, що згідно з постановою інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП капрала поліції Колесника Олександра Володимировича серії ЕАО № 5166099 від 19.12.2021 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В даному випадку позивач порушив вимоги дорожнього знаку 3.23 розділу 33 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме - знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» відповідно до якого забороняється поворот ліворуч транспортних засобів; при цьому розворот дозволяється.

Дія знаків 3.22-3.24 поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено один з цих знаків.

Як вказано у відзиві на позовну заяву, факт вчинення правопорушення зафіксовано на відеофайлах доданих до відзиву, з яких чітко вбачається, що автомобіль позивача TESLA MODEL державний реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив поворот ліворуч в зоні дії знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено».

Представник відповідача зазначила, що ОСОБА_1 по суті підтвердив, що здійснив поворот ліворуч, проте зазначим, що дані дорожні знаки не мали до нього ніякого відношення та він їх просто не помітив.

Також до відзиву було долучено фото дорожніх знаків з місця події, зокрема на останніх видно дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» (фото №IMG 6962 та №IMG 6964), а також наказові знаки 4.2 «Рух праворуч» та 4.4 «Рух прямо або праворуч» (фото №IMG 6961, фото №IMG 6962 та фото №IMG 6963).

Як зазначено представником відповідача позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також строки сплати штрафу та порядок примусового виконання постанови про стягнення (відеофайл № ).

Остання зазначила про доведеність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, дотримання інспектором поліції вимог КУпАП при розгляді справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, як наслідок відсутність підстав для визнання дій відповідача протиправними та скасування вищезазначеної постанови, просила відмовити у задоволенні позову.

21.03.2022 позивач подано до суду відповідь на відзив за вх. № 8405, згідно якого останній вказав, що згідно ПДР дія знаку 3.23 поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено один з цих знаків.

Тобто, перехрещення проїзних частин та інші місця, рух транспортних засобів на яких регулюється знаком, повинні знаходитись після такого знака за ним, а не перед ним. На доданих сторонами справи фото добре видно, що вищезазначений знак встановлений через дорогу після виїзду, позаду знака знаходиться тротуар і будинок. А місце перед знаком відповідно до вказаних положень ПДР не входить до місць, на які поширюється дія знака. Тому поворот на тому місці, яке знаходиться до знаку 3.23 не може бути порушенням вимог закону.

ОСОБА_1 вказав, що знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено», порушення вимог якого йому інкримінують, не міг регулювати і не регулював рух його транспортного засобу, позаяк поворот здійснювався з прилеглої території супермаркета на дорогу, за якою розташований знак; відповідно у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Більше того, законодавство не встановлює для водіїв обов`язку дотримуватись вимог знаків, які розміщені з порушенням ДСТУ. Єдиний державний реєстр судових рішень містить безліч рішень у справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, де підставами не притягнення водіїв до відповідальності є встановлення того факту, що знак розміщений з порушенням ДСТУ, що призводить до відсутності складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено у відповіді на відзив, наданий відповідачем відеофайл .mp4) підтверджує, що фіксації порушення саме транспортним засобом позивача не відбулась. Надане відео не дає можливості зрозуміти, який саме транспортний засіб здійснював поворот. З наданого до позовної заяви знімку з екрана транспортного засобу позивача видно, що перед ним ще два автомобіля повергали ліворуч. Докази щодо того, що на відео зафіксовано саме транспортний засіб ОСОБА_1 відсутні.

Позивач не погоджувався із правомірністю винесення інспектором поліції Колесником Олександром Володимировичем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5166099, просив задовольнити вимоги позовної заяви.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серія ЕАО № 5166099 від 19.12.2021, складеною інспектором поліції, капралом 2 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Колесником Олександром Володимировичем, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з тим, що о 19.12.2021 о 18:36:42 годині в с. Станишівка, по вул. Михайла Грушевського, 8А, позивач керуючи транспортним засобом TESLA MODEL державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонений» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4 ПДР - Порушення вимог дорожніх знаків.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8.4.в) ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 3.23 Дорожнього знаку "Поворот ліворуч заборонено" забороняється поворот ліворуч транспортних засобів. При цьому розворот дозволяється. Дія знаку не поширюється на транспорті засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено знак.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З викладеного вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

При цьому, ст. 62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Так, на доданих до відзиву відеозаписах не можливо встановити, що саме транспортний засіб позивача здійснив поворот ліворуч в межах зони дії знаку 3.23. Так, один відеозапис містить фіксацію повороту якогось автомобіля, при чому марку та державний реєстраційний номер останнього неможливо встановити у зв`язку із сутінками та неякісною зйомкою таких дій. Інші відеофайли стосуються вже розгляду працівником поліції адміністративної справи по суті

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку поліцейських, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачами, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрат по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст.14 Закону України "Про дорожній рух", ст. ст. 6-7, 9, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. п. 1.1, п.п. 1.9 Правил дорожнього руху України, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО № 5166099 інспектора капрала поліції Колесника Олександра Володимировича 2 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В. Дубас