Справа № 140/12384/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 140/12384/21 пров. № А/857/9402/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року (суддя Волдінер Ф.А., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/12384/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНДТЕРМІНАЛ" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНДТЕРМІНАЛ» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 квітня 2021 року №4080/06-30-09-02.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року позов задоволено повністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління ДПС у Житомирській області, яке в апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю з підстав наведених в апеляційній скарзі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, відзиву, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТзОВ «ГРАНДТЕРМІНАЛ» свою господарську діяльність здійснює на підставі Ліцензії на право зберігання пального, що видана ГУ ДПС у Житомирській області від 23 вересня 2020 року №2000858, термін дії якої до 23 вересня 2025 року.

В період з 24 лютого 2021 року по 05 березня 2021 року посадовими особами контролюючого органу була проведена фактична перевірка нафтобази, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Корольова, 173, за результатами якої був складений акт (довідка) фактичної перевірки.

За висновками перевірки встановлено порушення статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі зазначеного актувідповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2021 року №4080/06-30-09-02 за яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 500 000 грн (оптова торгівля пальним без наявності ліцензії).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грандтермінал" звернулося в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в редакції Закону №466-IX від 16 січня 2020 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP (далі Закон №481/95-BP) визначено терміни: місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального містить відомості про: ліцензіатів; місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (адреса); дату видачі/призупинення/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Пунктом «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України, (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального. Не є акцизним складом: а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії; б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу; в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої; ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару;

Пунктом 230.1 статті 230 ПК України передбачено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Частинами 1, 8 статті 15 Закону №481/95-ВР в редакції, чинній з 01 липня 2019 року, зокрема передбачено, що імпорт, експорт алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності без ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії. Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензую на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Абзацом 8 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що відповідно до вказаної норми до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновків про реалізацію позивачем пального без отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним слугував аналіз посадовою особою контролюючого органу даних Єдиного реєстру акцизних накладних (далі - ЄРАН) та самих акцизних накладних, які були складені підприємством позивача за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 19 червня 2019 року №262.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зазначені вище підстави щодо аналізу лише баз даних ЄРАН не можуть бути достатніми підставами для застосування до позивача штрафних санкцій за оптову торгівлю пальним без ліцензії без повного дослідження всіх документів, які стосуються господарської діяльності позивача, наприклад, звітів, декларації, виданих та отриманих податкових накладних з податку на додану вартість, перевірки наявності ліцензій з урахуванням видів господарської діяльності позивача (навіть за умови і не надання позивачем договорів зберігання), зокрема, інших баз даних контролюючого органу, таких як IC «Податковий блок», IC «Архів електронної звітності» та інших електронних систем до яких має доступ відповідач як контролюючий орган.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТзОВ «ГРАНДТЕРМІНАЛ» (зберігач) та ТзОВ «ВОГ РЕСУРС» (поклажодавець) укладено договори зберігання від 01 вересня 2020 року №01/09/20 та №02/09/20 від 02 вересня 2020 року, згідно пунктів 1.1. за даним договором зберігач зобов`язується зберігати нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані майно, передане поклажодавцем, і повернути це майно в цілості на умовах, визначених даним договором. Крім того, відповідно до додатків до договорів зберігання №01/09/20 від 01 вересня 2020 року та №02/09/20 від 02 вересня 2020 року сторони погодили місця зберігання (нафтобази) майна поклажодавця, серед яких є нафтобаза, яка знаходиться за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Корольова, 173.

Згідно змісту Ліцензії на право зберігання пального від 23 вересня 2020 року №2000858 строком дії до 23 вересня 2025 року позивач здійснює свою господарську діяльність лише зі зберігання пального (а. с. 20-21).

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2020 року позивачем виписано ряд акцизних накладних лише у межах його господарської діяльності - зберігання пального, а саме: на прийняття на зберігання пального та відпуск (відвантаження) пального зі зберігання, всі акцизні накладні були зареєстровані у встановленому порядку контролюючим органом у ЄРАН, при цьому, зі змісту копій всіх акцизних накладних видно, що у них зазначено позивача, як особу, яка реалізує пальне.

Разом з тим, зі змісту форми акцизної накладної видно, що вказана форма затверджена наказом Міністерства фінансів України від 19 червня 2019 року №262 та позивач не має жодних технічних можливостей змінити відповідну форму самостійно.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про оптову реалізацію пального позивачем, таких як наприклад, платіжні доручення, фіскальні чеки (Z-звіти) та інші документи, а відповідачем вказано тільки на те, що факт реалізації пального було встановлено лише з того, що форма акцизної накладної мала відомості про особу, яка реалізує пальне, та інші документи.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що матеріали справи свідчать про те, що позивачем у вищенаведений спірний період не здійснювалося жодної реалізації пального із акцизного складу за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Корольова, 173, відтак не встановлено факт оптової торгівлі пальним ТзОВ «ГРАНДТЕРМІНАЛ» по акцизному складу за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Корольова, 173, а тому застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 500 000 грн за податковим повідомленням-рішенням від 15 квітня 2021 року №4080/06-30-09-02 є протиправним та вірно скасовано судом першої інстанції.

Враховуючи все викладене вище, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог до задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року у справі №140/12384/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга