Справа № 640/19962/22
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 листопада 2022 року м. Київ № 640/19962/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) про визнання незаконними дій та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

" За результатами розгляду справи дії керівника Одеської обласної прокуратури щодо примусової праці та примусового присвоєння статусу "прокурор" ОСОБА_1 поза її вільним волевиявленням визнати незаконними та скасувати видані ним накази:

- наказ №2605к від 09.12.2021 про скасування наказу прокурора Одеської області від 03.04.2007 №131 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області та з органів прокуратури, а також поновлення ОСОБА_1 на вказаній посаді;

- наказ №2618к від 09.12.2021, яким ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце в управлінні представництва інтересів держави в суді Одеської обласної прокуратури".

Частинами першою, другою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ прокурора Одеської області від 03 квітня 2007 року №131, поновлено позивача на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва в суді та захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень прокуратури Одеської області з моменту звільнення, тобто з 03 квітня 2007 року; стягнуто з прокуратури області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 28733,81 грн. та моральну шкоду в сумі 2 тис. грн. В іншій частині позову відмовлено. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року виправлено описку у постанові від 29 травня 2008 року, а саме: зазначено, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та прокуратури Одеської області задоволено, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду від 22 липня 2008 року про виправлення описки скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2010 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року - без змін.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 08 жовтня 2020 року у справі "Горяйнова проти України", яке набуло статусу остаточного 08 січня 2021 року, констатовано порушення Україною статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та допущено втручання в право ОСОБА_1 на свободу вираження поглядів, яке не супроводжувалося належними процесуальними гарантіями та не було пропорційним переслідуваній законній меті.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень за виключними обставинами, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2010 року скасовано, справу передано на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду як суду апеляційної інстанції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та прокуратури Одеської області залишено без задоволення, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року, якими частково задоволено позов ОСОБА_1 та виправлено описку у постанові суду, залишено без змін.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 2-а-256/08 відмовлено.

На виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 у справі № 2-а-256/08 Одеською обласною прокуратурою винесено наказ № 2605 від 09.12.2021, яким скасовано наказ прокурора Одеської області від 03.04.2007 № 131 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області та з органів прокуратури та поновлено останню на вказаній посаді з 03.04.2007.

Позивач у позовній заяві зазначає, що не вважає оскаржувані накази належним виконанням судового рішення.

Таким чином, фактично спір у даній справі полягає у з`ясуванні обставин щодо виконання/невиконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 у справі № 2-а-256/08.

Проте, такий спір не може бути окремим позовом, скерованим до суду.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною восьмою вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу наведених положень вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383), оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, вчинених при примусовому виконанні рішення суду (стаття 287).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 зазначив, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України (статті 382, 383) мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, установленому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення або стягнення заборгованості за іншим судовим рішенням.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання, неналежного виконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання, неналежне виконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не розглядаються.

ОСОБА_1 не погоджується з порядком виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 у справі № 2-а-256/08.

Зазначені обставини свідчать про існування спору щодо повного та належного виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 у справі № 2-а-256/08, а тому суд вважає, що у даному випадку наявні обставини, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Зазначений висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18, від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19.

У постанові від 29.07.2020 у справі №580/1264/19 Верховний Суд зазначив, що у разі порушення зазначеного порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - провадження у справі належить закривати з посиланням на те, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Враховуючи, що метою даного позову є зобов`язання відповідача вчинити дії щодо повного виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 у справі № 2-а-256/08, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не можуть становити самостійний предмет адміністративного позову, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України встановлена інша процедура судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до вимог частини шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює позивачу, що дані позовні вимоги підлягають не підлягають окремому розгляду в порядку адміністративного судочинства, а позивач має право ініціювати питання належного та повного виконання судового рішення у порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 170, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у відкритті провадження в адміністративній справі.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена.

Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.П. Катющенко