Справа № 346/4076/22
Суддя: Валігурська Л. В.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/4076/22
Провадження № 2-а/346/78/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 р.м. Коломия Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

секретаря: Вербіщук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Івано-Франківській області в особі Коломийського районного відділу поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

І. Позиція сторін

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити незаконною та скасувати постанову відносно нього у справі про адміністративне правопорушення від 24.06.2021 року серія ЕГА №328634, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Також просить стягнути понесені судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 24.06.2021 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Про існування вказаної постанови позивачу стало відомо з Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі після відкриття виконавчого провадження №67853717. Згідно оскаржуваної постанови 24.06.2021 року о 04:18 годині ОСОБА_1 на залізничному вокзалі побачив жінку, яка просила про допомогу та повідомила, що у неї є ножове поранення. Позивач викликав швидку медичну допомогу, проте лікар, оглянувши жінку, викликав наряд поліції, але після надання первинної медичної допомоги остання відмовилась від госпіталізації, бо лікар повідомив про незначний ступінь поранення. Будь-яких документів щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності в його присутності складено не було. По якій причині ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ст. 183 КУпАП не зрозуміло, оскільки жодних доказів на підтвердження його винуватості немає.

Відповідач надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . На обґрунтування своєї позиції зазначають, що 24.06.2021.року ОСОБА_1 на пл. Привокзальна в м. Коломия здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про ножове поранення в живіт, хоча цього факту не було. По приїзду працівниками поліції на повідомлення ОСОБА_1 під час проведення опитування не було встановлено факт ножового поранення жінки. Наведене вбачається і зі змісту самої позовної заяви ОСОБА_1 . Після встановлення цих обставин на місці виклику поліцейським Коломийського РВП було роз`яснено позивачу права, розглянуто справу та винесено постанову у справі, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Поліцейський з`ясував всі обставини справи в сукупності, діяв у межах своїх повноважень і правомірно виніс оскаржувану постанову.

Заперечили проти вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки останні є неспівмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, а також ціною позову. Послуги адвоката не можуть оцінюватись на суму 3000 гривень, оскільки при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат. Належним доказом для відшкодування витрат є документи у яких конкретизовано справу, у якій таку допомогу надано.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.10.2022 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 13.10.2022 року, витребувано у Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріали, на підставі яких 21.06.2021 року було винесено оскаржувану позивачем постанову. Також витребувано у Коломийської станції швидкої медичної допомоги КНП «Обласний клінічний центр ЕМД та МК Івано-Франківської обласної ради» відомості про виклик бригади швидкої медичної допомоги 24.06.2021 року.

У зв?язку з неявкою представника відповідача, а також невиконанням ухвали суду в частині надання витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 03.11.2022 року.

Ухвалою суду від 03.11.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача поліцейського СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відмовлено. Розгляд справи відкладено до 21.11.2022 року у зв?язку з невиконанням ухвали про витребування доказів.

Під час судового засідання 03.11.2022 року позивач ОСОБА_1 пояснив, що 24.06.2021 року в нічний час з товаришем повертались додому, а тому опинились на автовокзалі в м. Коломия. Там побачили дівчину, яка просила про допомогу і повідомила, що їй спричинено ножове поранення. Він зі свого боку зателефонував до швидкої допомоги, яка у свою чергу скоріш за все і викликала поліцію. Лікарі, прибувши на місце, оглянули жінку та сказали, що нічого серйозного. Представник поліції на місці постанову не складав і її копію йому вручено не було. Вже через рік йому стало відомо про накладення арешту на його рахунок у банку у зв?язку з наявністю боргу по штрафу.

Представник позивача Атаманюк В.М. просив скасувати постанову у справі щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі, зазначивши, що поліцейським подія інкримінованого правопорушення встановлена не була, а позивач виклик поліції не здійснював. Постанову про притягнення до відповідальності останній не отримував. Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Просив суд вирішити питання щодо відшкодування витрат на оплату судового збору, а також витрат на правничу допомогу.

21.11.2022 року представник позивача подав суду заяву, в якій просить завершити судовий розгляд за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав зазначених в позовній заяві. Надав суду докази на обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, додаткових заяв і клопотань не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст. 205 КАС України, належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд постановляє про розгляд справи у письмовому провадженні без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Обставини встановлені судом

Відповідно до постанови серія ЕГА №328634 від 24.06.2021 року ОСОБА_1 24.06.2021 року пл. Привокзальна, м. Коломия, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: зателефонував на лінію 102 та повідомив, що на залізничному вокзалі у жінки віком 20 років ножове поранення, хоча вказаний факт свого підтвердження не знайшов. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Постанова містить відомості про відмову ОСОБА_1 від отримання постанови.

З довідки за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО №7751 від 24.06.2021 року вбачається, що поступило повідомлення до Коломийського РВП від КШМД про те, що громадянин ОСОБА_1 повідомив про те, що на залізничному вокзалі у жінки близько 20 років ножове поранення у живіт. Виїздом групи реагування патрульної поліції встановлено, що інформація свого підтвердження не знайшла. На ОСОБА_1 було винесено постанову за ст. 183 КУпАП.

Згідно рапорту від 24.06.2021 року №7751 надійшло повідомлення зі служби 102 від лікаря швидкої допомоги про те, що в м. Коломия, пл. Привокзальна на залізничному вокзалі у жінки близько 20 років ножове проникаюче поранення у живіт. Виїздом групи реагування патрульної поліції на місце події було встановлено, щ інформація про тяжкі тілесні ушкодження свого підтвердження н знайшла.

IV. Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 183 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За диспозицією ст. 183 КУпАП наступає відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом у відповідача Коломийської станції швидкої медичної допомоги КНП «Обласний клінічний центр ЕМД та МК Івано-Франківської обласної ради» було витребувано матеріали щодо виклику бригади швидкої медичної допомоги 24.06.2021 року, проте ухвала суду залишилась не виконаною.

Відповідачем на виконання ухвали суду було надано рапорт виклику спецслужби, а також довідка перевірки факту виклику. Зі змісту отриманих судом документів вбачається, що виклик служби «102» було здійснено не ОСОБА_1 , а лікарем швидкої медичної допомоги.

У свою чергу за приписами ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку, зокрема, ст. 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Так з урахуванням викладеного можна дійти висновку, що особою уповноваженою на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення було зроблено помилковий висновок щодо обставин інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, оскільки дійсно останнім виклик спецслужби «102» не здійснювався, про що свідчать досліджені судом докази.

Зауваження відповідача щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення без попереднього складання протоколу є безпредметними, оскільки наведена обставина позивачем не оспорюється і жодним чином під сумнів не ставиться.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не надав беззаперечних доказів, які б підтвердили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Враховуючи, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості прийнятого ним рішення та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно дублікату квитанції №ХСР1-45ХК-2М57-Т3Н0 від 04.10.2022 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

З огляду на положення ст. ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме: 496,20 грн.

Оцінюючи вимогу позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу суд враховує таке.

Відповідно до приписів ч. ч. 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Також, на підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 року у справі №815/4300/17 та від 11.04.2018 року у справі №814/698/16.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 року у справі №816/2096/17.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу через їх неспівмірність зі змістом заявлених позовних вимог.

Разом з тим, на підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень під час розгляду справи, позивачем надані наступні докази: договір про доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах від 21.09.2022 року; акт виконаних робіт за договором від 21.09.2022 року; ордер серії АТ №1022542 від 04.10.2022 року.

У свою чергу згідно умов вищезазначеного договору останній підлягає оплаті після набрання чинності рішенням судових органів (п. 2.5 Договору). Ціна останнього визначена на рівні 3000 гривень, які у свою чергу згідно акту виконаних робіт складаються з 2 робочих годин, вартість кожної з якої становить 1500 гривень. Так робочі години витрачено на консультацію, збирання доказів та вивчення судової практики, складання позовної заяви.

Враховуючи те, що дана справа є справою незначної складності та була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, заявлені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 гривень є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). У свою чергу Велика Палата Верховного Суду вказала, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами. Такий висновок висвітлений у постанові від 17.10.2018 року у справі № 301/1894/17.

Суд не погоджується з твердженням відповідача щодо явної не співмірності заявлених на відшкодування витрат, оскільки представником позивача надано достатній та допустимий обсяг доказів, що свідчить про витати позивача на правничу професійну допомогу. У свою чергу розмір заявлених витрат не є необгрунтованим і таким що не співвідноситься зі складністю та обсягом виконаних представником робіт.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 132-134, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Івано-Франківській області в особі Коломийського районного відділу поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову серії ЕГА №328634 від 24.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Відомості про сторін справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національнї поліції в івано-Франківській області, , місцезнаходження вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ.

Суддя: Л.В. Валігурська