Справа № 826/4864/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року м. Київ № 826/4864/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

до Общества с ограниченной ответственностью «Агрохимуниверсал»,

третя особа: Генеральна прокуратура України,

про продовження дії спеціальної санкції, -

В С Т А Н О В И В:

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі по тексту - позивач, Мінекономрозвитку) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Общества с ограниченной ответственностью «Агрохимуниверсал» (далі по тексту - відповідач, ООО «Агрохимуниверсал»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Генеральної прокуратури України (далі по тексту - третя особа, ГПУ) у якому просило продовжити дію спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, яка була застосована наказом Мінекономрозвитку від 19 вересня 2017 року №1383 до іноземного суб`єкта господарської діяльності відповідача на термін до усунення порушення статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та статей 187, 194, 195, 196, 198 Митного кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що іноземним суб`єктом господарської діяльності відповідачем не усунуто порушення вимог статей 187, 194, 195, 196, 198 Митного кодексу України, а тому доцільним є подовження дії спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/4864/18 і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Відповідач відзиву на позовну заяву та відповідних доказів до суду не надав.

Представником третьої особи подано письмові пояснення, у яких останній підтримав позовні вимоги та просив адміністративний позов задовольнити.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами позивача і поясненнями третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Позивач в адміністративному позові зазначив, що ГПУ листом від 12 вересня 2017 року №10/4/1-4091-14-157 дск-вих17, звернулась до Мінекономрозвитку з поданням про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до іноземного суб`єкта господарювання відповідача. У вказаному листі ГПУ зазначено, що групі акціонерне товариство «Мінерально-хімічна компанія «Єврохім» (далі - AT «МХК «Єврохім») належить контрольний пакет акцій нерезидента ООО «Агрохимуниверсал», який є офіційним дистриб`ютором хімічної продукції на території України, а дані підприємства пов`язані спільною господарською діяльністю; суб`єктами господарювання Російської Федерації, які входять до структури AT «МХК «Єврохім» здійснено переміщення азотних добрив залізничним транспортом до тимчасово не підконтрольної території Донецької та Луганської областей; переміщення азотних добрив на зазначену територію відбувалось без належного митного оформлення та з перетином частини кордону України, який є тимчасово неконтрольованим та закритим відповідно до вимог законодавства України, а саме наказом Державної фіскальної служби України від 22 грудня 2014 року №385, яким з 01 січня 2015 року було припинено рух через митні пости тимчасово непідконтрольних українській владі територій Донецької та Луганської областей.

Наказом Мінекономрозвитку від 19 вересня 2017 року №1383 про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», на підставі подання ГПУ від 12 вересня 2017 року № 10/4/1-4091-14-157 дск-вих17, зокрема і до відповідача застосовано спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 187 Митного кодексу України, транспортні засоби комерційного призначення, якими переміщуються пасажири та/або товари через митний кордон України, підлягають митному контролю та митному оформленню.

Згідно з положеннями статті 194 Митного кодексу України, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари. Попереднє повідомлення про намір ввезти товари на митну територію України здійснюється шляхом надання органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, попередньої митної декларації або іншого документа, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 Митного кодексу України.

У відповідності до статті 195 Митного кодексу України, переміщення товарів через митний кордон України здійснюється у пунктах пропуску через державний кордон України, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 року №751. Переміщення окремих видів товарів через митний кордон України може здійснюватися у спеціально визначених пунктах пропуску через державний кордон України.

Положеннями статті 196 Митного кодексу України визначено, що заборонено переміщення товарів, через митний кордон України з порушенням вимог Митного кодексу України та інших законів України.

Згідно з нормами статті 198 Митного кодексу України, органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України, згідно з статтею 335 цього Кодексу, подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Отже, відповідно до подання ГПУ, суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності відповідачем при здійсненні зовнішньоекономічних операцій було порушено вимоги статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», статей 187, 194, 195, 196, 198 Митного кодексу України.

На підставі подання Генеральної прокуратури України, Мінекономрозвитку наказом від 19 вересня 2017 року № 1383 «Про застосування спеціальної санкції-тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності» застосувало за порушення вимог статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» статей 187, 194, 195, 196, 198 Митного кодексу України, до відповідача спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

В подальшому, Мінекономрозвитку листом від 21 грудня 2017 року № 4102-12/47858-05 звернулося до ГПУ щодо розгляду питання стосовно доцільності подовження дії спеціальної санкції - тимчасового зупинення господарської діяльності іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності компанії ООО «Агрохимуниверсал».

ГПУ надіслала у відповідь лист від 23 січня 2018 року №10/4/3-4091-14, в якому ГПУ запропоновано подовжити дію спеціальної санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до компанії ООО «Агрохимуниверсал» наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19 вересня 2017 року №1383.

Мінекономрозвитку вважає, що підставою для подовження дії спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності є не усунення ООО «№1383» порушень статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та статей 187, 194, 195, 196, 198 Митного кодексу України, внаслідок чого звернулось до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин, за порушення цього або пов`язаних з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції: накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб`єктами господарської діяльності своїх обов`язків згідно з цим або пов`язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України; застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб`єктами цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій; тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства (частина друга статті 37 вказаного Закону).

Відповідно частини шостої статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції до 07 лютого 2019 року), тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб`єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності здійснюється виключно за рішенням суду. Для подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики на підставі інформації ініціатора застосування даної санкції звертається з позовною заявою до суду (частина сьома, восьма статті 37 вказаного Закону в редакції до 07 лютого 2019 року).

Відповідно до абзацу 2 пункту 4.9 Положення про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17 квітня 2000 року №52, на підставі отриманих матеріалів (у разі, якщо допущені порушення законодавства України не усунуто й виникає доцільність подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності) відділ контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності разом із відділом правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та/або відділом позовної роботи готують відповідну позовну заяву до суду.

Аналіз наведених норм в контексті заявлених позовних вимог дає змогу суду погодитись з доводами позивача про наявність підстав для продовження дії спеціальної санкції до нерезидента відповідача станом на час звернення до суду з цим позовом.

Проте, Законом України «Про валюту і валютні цінності» від 21 червня 2018 року, статтю 37 із Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» виключено з 07 лютого 2019 року.

Оскільки станом на час судового розгляду адміністративної справи втратили чинність положення статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» щодо застосування спеціальної санкції з тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки та можливості продовження такої спеціальної санкції, Урядом України скасовано дію спеціальних санкцій, застосованих до 07 лютого 2019 року до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності згідно зі статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», відсутні правові підстави для продовження санкції, застосованої до відповідача на підставі наказу Мінекономрозвитку від 19 вересня 2017 року №1383.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності суд приходить до висновку, що всупереч викладеним вище нормам Закону №959 та Положення №52, Мінекономрозвитку звернулось з позовною заявою до суду для подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності з пропущенням вказаного вище терміну дії застосованої наказом від 19 вересня 2017 року №1383 санкції, що унеможливлює задоволення позовної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №808/1749/17, від 28 серпня 2019 року у справі №805/5040/15-а.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, сторонами не надано інших доказів понесення судових витрат, такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська