Справа № 580/3966/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року справа № 580/3966/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (, вул.Смілянська 57, м.Черкаси, 18036)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

05.09.2022 вх. 26341/22 позивач ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, просить: стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Національної поліції в Черкаській області середній заробіток за весь час затримки виплати невиплаченого грошового забезпечення під час звільнення працівника, починаючи з 14.12.2019 по день фактичного розрахунку 27.08.2022 у сумі 49858 грн 24 коп.

Ухвалою суду від 19.09.2022 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звільнений зі служби в поліції 13.12.2019, проте доплату за службу в нічний час та індексацію грошового забезпечення, що належні позивачеві, виплачені не у день звільнення зі служби, а на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022 залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №580/4/22. Позивач з покликанням на статтю 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) вважає, що відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку під час звільнення, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнав, 28.10.2022 вх.33149/22 надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що спеціальним законодавством не передбачено стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення поліцейських, тому адміністративний позов є необґрунтованим. У задоволенні адміністративного позову просив відмовити, позаяк обов`язок щодо виплати позивачеві індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час виник на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.02.2022, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2022 у справі №580/4/22. Відповідач повідомив, що рішення суду від 04.03.2022 у справі №580/4/22 (набрало законної сили 28.07.2022) добровільно виконане відповідачем - проведений повний розрахунок з позивачем.

Згідно із ч. 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасної і неповної виплати позивачеві коштів у день звільнення зі служби, позивач звернувся до суду з позовом, де визначив (на власну думку) співмірну суму: 49858 грн 24 коп (288197 грн 94 коп х 17.3%).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем і відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.12.2019 за № 305 о/с позивач звільнений зі служби в поліції з 13.12.2019.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.03.2022 у справі №580/4/22, залишеним постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2022 без змін адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 13.12.2019 та індексації грошового забезпечення за період 01.03.2016 по 31.10.2017; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 13.12.2019 та індексацію грошового забезпечення за період 01.03.2016 по 31.10.2017. На виконання рішення суду від 04.03.2022 у справі №580/4/22 Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області донараховано та виплачено з відрахуванням податків/зборів позивачу 4837,53 грн грошове забезпечення з урахуванням доплат за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 31.10.2017 згідно з платіжним дорученням від 25.08.2022 №10455 шляхом перерахування на картковий рахунок позивача, що сторонами не заперечується.

Один із принципів здійснення трудових правовідносин відплатність праці відображений в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006), за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, що забезпечить достатній життєвий рівень. Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене. Згідно з частиною четвертою статті 43 Основного Закону України кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, повноваження щодо ухвалення якого має Верховна Рада України (стаття 75, пункт 3 частини першої статті 85, пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язку роботодавця нарахувати йому виплати, гарантовані державою, і виплатити їх.

Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 116 КЗпП України визначено, що під час звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові під час звільнення, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові під час звільнення, власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму. Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявного спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі №1-5/2012 зазначив, за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Норми КЗпП України належать застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Оскільки спеціальним законодавством, не врегульовано оплату праці поліцейських, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності у трудових відносинах, суд доходить висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, що складаються під час звільнення зі служби в Національній поліції України (висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 04.09.2020 у справі №120/2005/19-а, 30.04.2020 у справі №140/2006/19).

Відповідач зазначає, що положення ст. 117 КЗпП України, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, позаяк виплачена позивачу доплата за службу в нічний час, індексація грошового забезпечення здійснена на виконання судового рішення (набрало законної сили 28.07.2022).

Оцінюючи твердження відповідача, суд застосовує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17: якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то у тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування, зазначене в ч. 1 статті 117 КЗпП України. Під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем.

ВПВС у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17, з покликанням на постанову від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц зазначала, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, що передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Верховний Суд 28.10.2020 у справі №240/222/20 зазначив про необхідність встановити період, упродовж якого відповідач повинен був здійснити розрахунок з позивачем, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача, а також провести розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення не передбачає чітких, однозначних критеріїв оцінки пропорційності з метою врахування справедливого та розумного балансування між фінансовими інтересами працівника та фінансовими можливостями роботодавця (бюджетними повноваженнями у галузі бюджетної діяльності).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц зазначає, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку під час звільнення відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику під час звільнення усіх належних сум, передбачених на день звільнення за трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку під час звільнення майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку під час звільнення майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Про допустимість зменшення розміру відшкодування середнього заробітку у правовідносинах під час проходження служби зазначив Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі № 816/1640/17 щодо обов`язку суду мотивувати рішення в частині підстав зменшення відшкодування.

Відповідач - роботодавець покликається на позиції п.2 Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо), проте не бере до уваги п.20 цієї постанови (щодо умови - якщо роботодавець не доведе відсутності своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності).

Суд встановив, що позивач звільнений зі служби 13.12.2019, розрахунок здійснений 25.08.2022 за платіжним дорученням №10455 (позивачу на виконання рішення у справі №580/4/22 виплачено 4837,53 грн), період за який здійснюється розрахунок - наступний день після звільнення з 14.12.2019 до 27.08.2022.

У справі №580/4/22 суд вважав передчасними вимоги позивача щодо про стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення, оскільки стягненню підлягають вже нараховані суми, але не виплачені суми грошового забезпечення, в тому числі індексації такого забезпечення.

Під час обчислення суми за час затримки розрахунку застосуванню належить Порядок №100. Відповідно до абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації здійснюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно наданих позивачем індивідуальних відомостей про застраховану особу (дані про нараховану заробітну плату (дохід грошове забезпечення)) заробітна плата позивача та за довідкою відповідача №299 за жовтень-листопад 2019 року - 11566.4 грн / виплачене грошове забезпечення - 8914, 94 грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача, що не спростовується відповідачем 17829,94 / 61 = 292,29 грн (на думку позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до остаточного розрахунку з 14.12.2019 по 27.08.2022, складає - 288 197,94 грн (292,29 грн * 986 дні), проте спірним є період до 25.08.2022-984 дні. У позовній заяві позивач зазначає, що враховуючи принцип справедливості та співмірності просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 49 858, 24 грн, проте згідно платіжного доручення від 25.08.2022 №10455 позивачу нараховано та виплачено з урахуванням сплати військового збору - 4837,53 грн від нарахованої суми 4910.09 грн - 1.5% військового збору. Під час звільнення виплачена сума за даними позивача 28374.86 + недоплата 4837.53=33212.39 грн, що складає 17.05 %, а не 17.3% як визначає позивач.

Застосовуючи у справі критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного з середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, суд враховує таке.

На виконання рішення суду від 04.03.2022 у справі №580/4/22 Головним управлінням нараховано та виплачено з відрахуванням обов`язкових податків та зборів позивачу 4837,53 грн не нарахованого грошового забезпечення з урахуванням доплат за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 31.10.2017 після сплати військового збору за платіжним дорученням від 25.08.2022 №10455.

Відповідно до статті 245 КАС України під час вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити у задоволенні повністю або частково.

З огляду на очевидну неспівмірність несвоєчасно виплачених сум під час звільнення позивача з розміром середнього заробітку за час затримки їх виплати при звільненні, характером заборгованості, діями позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям співмірності, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних під час звільнення позивача виплат, виходячи з дати звернення позивача до суду за захистом порушеного права, зокрема з 04.01.2022 та набрання законної сили рішенням під час дії воєнного стану, яке забезпечене виконанням відповідачем із здійсненням остаточного розрахунку позивачем 25.08.2022, тому позов в цій частині є частково обґрунтованим, тому суд дійшов висновку зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку під час звільнення за період з 04.01.2022 по 25.08.2022 з урахуванням дії режиму воєнного стану, обчисливши середньоденне грошове забезпечення позивача. Згідно з частиною шостою ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX у період дії воєнного стану не застосовуються норми, зокрема, ст. 73 КЗпП, якою встановлені святкові та неробочі дні.

Згідно із ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн (квитанція ID від 13.09.2022 №2747-5079-3165-8188), позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для розподілу витрат зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн.

Керуючись статтями 2, 5-16, 90, 139, 242-246, 255, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення за період з 04.01.2022 по 25.08.2022.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку під час звільнення за період з 04.01.2022 по 25.08.2022 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 РозділуVII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.

Учасники справи

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Національної поліції в Черкаській області [ вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, ].

Судове рішення складене 21.11.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА