Справа № 186/952/22
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/952/22
Провадження №2-а/0186/8/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м.Першотравенськ.

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - Янжула С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, батальйону патрульної поліції м.Бориспіль УПП у Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

Рух справи.

21 жовтня 2022 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява, датована 21 жовтня 2022 року, за підписом позивача, в якій останній просить суд визнати протиправними дії відповідача - батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області - інспектора лейтенанта поліції Бурича В.В. (УПП бат.3 рота); скасувати постанову серії ЕАР №6023374 від 14 жовтня 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адмінітративного правопорушення; стягнути з відповідача на його користь сплачену суму судового збору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Янжулу С.А.

Після надходження 27 жовтня 2022 року відповіді на запит суду щодо місця реєстрації позивача, для визначення територіальної підсудності справи, ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року вказаний позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження) та залучено до участі в справі в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Обґрунтування позову.

В позові, зокрема, вказується, що 14 жовтня 2022 року інспектором УПП Буричем В.В. винесено постанову ЕАР №6023374 про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення по ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. За змістом постанови, 14 жовтня 2022 року о 15:04 годині позивач, керуючи автомобілем "Wolkswagen Touareg", д.р.н. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі - трасі М-03 "Київ-Харків", з окремими проїзними частинами, рухався зі швидкістю 168 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості руху більш ніж на 58 км/год (замір швидкості руху транспортного засобу здійснено технічним приладом "Trucam TC008346", чим порушив п.12.6ґ ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Вважає дії відповідача протиправними, оскільки той вийшов за межі своєї компетенції та розглянув справу, яку він не вправі розглядати, так як в постанові зазначено, що позивач перевищив швидкість руху більш ніж на 58 км/год, за що передбачена відповідальність по ч.4 ст.122 КУпАП, а не ч.1 ст.122 КУпАП, а розгляд справ по ч.4 ст.122 КУпАП не входить до компетенції органів Національної поліції. Крім того, вважає, що в тій дорожній обстановці, що була під час начебто вчинення правопорушення, неможливо встановити марку і державний номерний знак транспортного засобу, який здійснював перевищення швидкості руху, оскільки під час зупинки перед ними їхало ще два транспортні засоби і його зупинили за ними.

Щодо правової позиції відповідачів.

Відповідач - Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримав, про що свідчить наявний в матеріалах справи рекомендований лист з повідомленням про отримання поштового відправлення від 07 листопада 2022 року.

16 листопада 2022 року від відповідача - батальйону патрульної поліції м.Бориспіль УПП у Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 14 жовтня 2022 року о 15:04 годині позивачем було перевищено максимальну дозволену швидкість руху на 58 км/год, в його діях вбачається склад одразу двох правопорушень: ч.1 та ч.4 ст.122 КУпАП, оскільки, відповідно ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені частинами 1,2,3,5 та 6 ст.122 КУпАП, а ч.4 ст.122 КУпАП віднесена до компетенції Військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, тому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП - перевищення швидкості на 58 км/год повністю відповідає змісту диспозиції ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки 58 км/год є більшим ніж 20 км/год, а відтак , рух зі швидкістю 158 км/год в разі дозволеної максимальної швидкості руху на даній дорозі 110 км/год, є порушенням встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год. Вважає, що інспектор поліції діяв у межах наданих йому повноважень. На підтвердження порушення позивачем п.12.6ґ ПДР, відповідно до ст.251 КУпАП та ст.77 КАС України, надали до суду DVD-диск з фото з приладу "TruCam ІІ" із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення, яким спростовується твердження позивача про те, що нібито з файлів фіксації лазерного вимірювача швидкості неможливо ідентифікувати транспортний засіб, швидкість якого зафіксована, на фото добре видно номерний знак авто, швидкість якого фіксувалася, а саме: НОМЕР_1 .

Просить відмовити в задоволенні позову.

18 листопада 2022 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

14 жовтня 2022 року о 15:19 годині інспектором лейтенантом поліції Бурич В.В. УПП бат.3 рота БПП в м.Бориспіль УПП у Київській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6023374 за змістом якої, водій ОСОБА_1 14 жовтня 2022 року о 15:04 годині, керуючи транспортним засобом "Wolkswagen Touareg", д.р.н. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, рухався зі швидкістю 168 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості більш ніж на 58 км/год. Замір швидкості руху транспортного засобу здійснено технічним приладом Trucam TC0083461, чим порушив п.12.6ґ ПДР - порушення швидкісного режиму іншими транспортними засобами на автодорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розподілювальною смугою - не більше 110 км/год, та вчинив адміністративне правопорушення по ч.1 ст.122 КУпАП за що, на водія було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень. Позивачу роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП та строк оскарження постанови під підпис.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року в справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07 листопада 2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ч.ч. 1,2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивача визнано винним та накладене адміністративне стягнення за порушення п.12.6ґ ПДР України, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В той же час, ч.4 ст.122 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

В оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач зазначає, що позивачем перевищена швидкість руху більш ніж на 58 км/год, при цьому, кваліфікує дії позивача по ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважаю безпідставним посилання відповідача на ст.36 КУпАП та твердження про те, що позивачем порушено і ч.2, і ч.4 ст.122 КУпАП, оскільки Законом такі дії розмежовані в окремі частини ст.122 КУпАП, і розгляд таких справ віднесено до компетенції різних органів.

Відповідно до сталої судової практики, правозастосовчий орган (суб?єкт, що представляє державу або місцеве самоврядування) у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити та застосовувати норму на користь суб`єкта приватного права, адже якщо держава або місцеве самоврядування нездатні забезпечити видання зрозумілих загальнообов?язкових правил поведінки, негативні наслідки у спірних правовідносинах неправомірно покладати на іншу особу.

Відсутність повноважень органу Національної поліції, відповідно до ст.222 КУпАП, на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч.4 ст.122 КУпАП, не є підставою для невірної кваліфікації дій особи, та, як наслідок, неправомірного притягнення її до адміністративної відповідальності.

Таким чином, відповідачем по справі невірно кваліфіковані дії позивача, що є підставою для визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене, відсутність доказів правомірності дій з боку відповідача, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Висновок суду.

Скасувати постанову серії ЕАР № 6023374 від 14 жовтня 2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором УПП бат.3 рота БПП в м.Бориспіль УПП у Київській області Буричем В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

18 березня 2020 Велика Палата Верховного Суду у справі № 543/775/17 відступила від попереднього висновку Верховного Суду України, вказавши, що: "Чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, за подання позовної заяви підлягає сплаті судовий збір, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб".

Таким чином, при пред`явленні позову, вказаної категорії, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Відповідно ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, з урахуванням задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 496,20 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Вважаю за необхідне роз`яснити позивачу, що решта суми судового збору, сплачена ним надмірно, може бути повернута ухвалою суду за його письмовим клопотанням.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, -

УХВАЛИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, батальйону патрульної поліції м.Бориспіль УПП у Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовільнити.

Визнати протиправними дії інспектора батальйону патрульної поліції м.Бориспіль УПП у Київській області лейтенанта поліції Бурича Володимира Васильовича та скасувати постанову серії ЕАР №6023374 від 14 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП, закривши провадження в справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотирьохста дев`яноста шести) гривень 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.А.Янжула.

Повний текст рішення суду виготовлено 25 листопада 2022 року.