Справа № 460/3050/18
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2022 року м. Рівне №460/3050/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Морозюк О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідачів: представник Вороновська М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач 1) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Мотивуючи вимоги позову зазначала, що за наслідками розгляду адміністративної справи №817/1828/15 її було поновлено на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Позивач зазначила про протиправну бездіяльність відповідача щодо виконання рішення суду про її поновлення на роботі, з огляду на що вважала за необхідне стягнути середній заробіток за час затримки виконання такого рішення суду, з урахуванням підвищення заробітної плати за відповідною посадою. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідачів щодо позовних вимог полягає в тому, що судом було поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на посаді, якої фактично ніколи не існувало. Оскільки Міністерство юстиції України як орган влади зобов`язаний діяти лише в межах та порядку, встановленими Конституцією та законами України, тому невиконання рішення суду про поновлення на посаді ОСОБА_1 зумовлено неможливістю встановити у відповідності до законодавства порядок та спосіб поновлення позивача на посаді не з вини відповідача, а у зв`язку з відсутністю механізму поновлення у даній справі. Також представник відповідача зазначає, що до позивача положення закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ не застосовувалися, вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду у справі про поновлення з застосуванням коефіцієнта коригування не можуть бути задоволені, а при з`ясуванні розміру заробітку необхідно враховувати дохід, отриманий працівником за весь час вимушеного прогулу. Також відповідачами наголошено на отриманні ОСОБА_1 доходу в заявлений у позові період затримки виконання судового рішення. Зауважено про помилковість наведених позивачем обрахунків середнього заробітку. На підставі викладеного, відповідачі просили відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.07.2020 адміністративну справу №460/3050/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі №817/1828/15 з 10.09.2015 по день постановлення рішення суду прийнято до провадження судді Рівненського окружного адміністративного суду Борискіна С.А. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 07.08.2020 о 09:30 год.

Ухвалою суду від 07.08.2020 клопотання ОСОБА_1 про об`єднання справ у одне провадження - задоволено. Об`єднано у одне провадження адміністративні справи №460/3050/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення зі справою № 460/2796/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 18.09.2020 до 14:30 год.

Ухвалою суду від 18.09.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №460/2904/20.

Ухвалою суду від 05.09.2022 провадження у справі №460/3050/18 поновлено. Призначено підготовче судове засідання у справі №460/3050/18 на 29.09.2022 на 09:30 год.

Ухвалою суду від 29.09.2022, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, допущено процесуальне правонаступництво відповідача у справі, а саме: Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі відповідач 2).

29.09.2022 підготовче судове засідання відкладено до 20.10.2022 до 11:00 год.

Ухвалою суду від 20.10.2022 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 03.11.2022 на 09:30 год.

03.11.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 14.11.2022 до 10:30 год.

У судовому засіданні, призначеному на 14.11.2022, позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовах, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Просила повністю задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзивах, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях на позов. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства юстиції України №1797/к від 03.06.2015 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 у справі №817/1828/15 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1797/к від 03.06.2015. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №365/04/к від 03.06.2015. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 15 140, 00 грн.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі №817/1828/15, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 скасовано та прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1797 к від 03.06.2015. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №365/04/к від 03.06.2015. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 15 140, 00 грн.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі 817/1828/15 в частині поновлення на роботі в сумі 27706, 20 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі №817/355/16 позов задоволено. Стягнуто з ГТУЮ у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі за період з 11 вересня 2015 року по 11 березня 2016 року в розмірі 27706, 20 грн.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 у справі №817/355/16 скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.04.2016, прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.06.2017 у справі №817/355/16 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 залишено без змін.

Також судом встановлено, що в подальшому, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі №460/3050/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суд від 05.11.2019, позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення - задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 11.09.2015 по 07.05.2019 в розмірі 465713,81грн. (чотириста шістдесят п`ять тисяч сімсот тринадцять гривень 81 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №460/3050/18 касаційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суд від 05.11.2019 скасовано.

Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо невиконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року у справі № 817/1828/15 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та не видання відповідного наказу про поновлення закрито.

Справу в частині позовних вимог про стягнення з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 у справі № 817/1828/15 за період з 10 вересня 2015 року по день постановлення судом рішення у цій справі направлено на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Поряд з цим, судом також встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 21.02.2020 №775/к "Про поновлення" ОСОБА_1 з 04.06.2015 поновлено на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, суд виходить з такого.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (в редакції станом на 09.12.2015, далі Закон № 2453-VI) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Аналогічні норми закріплені у ч.2, 4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1402-VIII), відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

За приписами Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606- XIV (в редакції станом на 06.06.2015, далі Закон №606- XIV) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.65 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.3 ст.13 Закону № 2453-VI).

За приписами ст.236 Кодексу законів про працю України (в редакції станом на 11.10.2018, далі КЗпП України) у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1998 № 202/98-ВР (в редакції станом на 01.01.2015, далі Закон № 202/98-ВР) порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (в редакції станом на 07.08.2015, далі Порядок № 100).

Відповідно до п.1 Порядку № 100 цей порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: а) надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; б) надання працівникам творчої відпустки; в) виконання працівниками державних і громадських обов`язків у робочий час; г) переведення працівників на іншу легшу нижчеоплачувану роботу за станом здоров`я; д) переведення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, на іншу легшу роботу; е) надання жінкам додаткових перерв для годування дитини; є) виплати вихідної допомоги; ж) службових відряджень; з) вимушеного прогулу; и) направлення працівників на обстеження до медичних закладів; і) звільнення працівників-донорів від роботи; ї) залучення працівників до виконання військових обов`язків; й) тимчасового переведення працівника у разі виробничої потреби на іншу нижчеоплачувану роботу; л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 2 Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Працівникам плаваючого складу суден флоту рибної промисловості і працівникам, зайнятим на підприємствах із сезонним характером виробництва, з урахуванням значного коливання протягом року заробітної плати, в інших випадках збереження середньої заробітної плати вона може обчислюватись виходячи з виплат за 12 календарних місяців.

Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

У разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

У разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

Для працівників з відрядною оплатою праці у разі відсутності оперативних даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може замінюватись іншим місяцем, що безпосередньо передує розрахунковому періоду.

Пунктом 3 Порядку № 100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження тощо), та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

За змістом пункту 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

У разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться.

Працівникам бюджетних установ і організацій, яким відповідно до законів України щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, можуть провадитися, якщо не передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок.

За приписами ст.6 Закону України "Про державну виконавчу службу" від 24.03.1998 № 202/98-ВР (в редакції чинній на момент розгляду справи № 817/1828/15, далі Закон № 202/98-ВР) працівники органів державної виконавчої служби (державні виконавці, керівні працівники і спеціалісти Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції) є державними службовцями.

За приписами ст.13 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 889-VIII) заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1, 4 ст.39 Закону № 889-VIII ранги державних службовців є видом спеціальних звань. Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч.5, 6 ст.39 Закону № 889-VIII ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад. Черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності.

Частиною 2 статті 50 Закону № 889-VIII визначено, що заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Відповідно до ч.1, 2 ст.52 Закону № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу. Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.

Як було зазначено судом, за приписами Закону № 606-XIV рішення про поновлення на роботі є виконаним з моменту видання роботодавцем відповідного наказу чи розпорядження.

Відповідно до Закону № 1404-VIII виконання рішення про поновлення на посаді завершується з моменту винесення відповідного наказу та внесення відповідного запису до трудової книжки.

Зазначене також слідує з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 34 постанови від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", відповідно до якого рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайним виконанням судового рішення є його виконання не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу оголошення рішення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадянина.

Не виконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.3 ст.14 КАС України). При цьому слід зауважити, що ця відповідальність не обумовлена будь-якими обставинами.

При цьому затримка виконання судового рішення має часові рамки. Тобто по суті така затримка є певним періодом часу, який бере відлік з наступного дня після постановлення судового рішення про поновлення на посаді (яке підлягає негайному виконанню) до дня його виконання (у цьому випадку видання наказу про поновлення на роботі).

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №813/4668/16, від 05.02.2020 у справі №815/1676/18 та підтримана Верховним Судом під час розгляду даної адміністративної справи №460/3050/18.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Як встановлено судом, на посаді начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області позивач поновлена постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі №817/1828/15.

Доказів негайного поновлення позивача на даній посаді матеріали справи не містять.

При цьому, обов`язок саме Міністерства юстиції України виконати судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, у зв`язку з чим підлягає стягненню і середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, встановлено ще під час судового розгляду справи №817/355/16, де судове рішення набрало законної сили.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Жодних обґрунтованих причин затримки у виконанні рішення суду у справі №817/1828/15, окрім заперечень щодо необхідності такого виконання як такого, та доказів на підтвердження відсутності вини Міністерства юстиції України у цій затримці в ході судового розгляду надано не було.

Отже, з наступного дня після постановлення судового рішення про поновлення на посаді (яке підлягає негайному виконанню) розпочався період затримки виконання такого рішення Міністерством юстиції України.

В межах спірних правовідносин факт затримки виконання судового рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі №817/1828/15 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області суд вважає підтвердженим, з огляду на встановлену обставину того, що відповідний наказ про поновлення на роботі видано лише 21.02.2020.

Період для обрахунку середнього заробітку за час невиконання судового рішення у даному випадку слід обраховувати з 11.09.2015, оскільки постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі №817/1828/15 середній заробіток за час вимушеного прогулу стягнуто за період з 03.06. 2015 до 10.09. 2015.

Кінцевою датою для обрахунку є 20.02.2020, так як роботодавцем наказ №775/к "Про поновлення" позивача на роботі видано 21.02.2020.

Вирішуючи питання здійснення обрахунку суми середнього заробітку за час невиконання судового рішення, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку підлягають застосуванню норми Порядку № 100.

Щодо періоду з 11.09.2015 по 30.04.2016, то суд зазначає таке.

У наявних в матеріалах справи копіях штатних розписів ГТУЮ у Рівненській області за період з 06 лютого 2015 року за 2015 рік, штатного розпису, затвердженого 25.12.2015, міститься інформація щодо кількості штатних посад у відповідних структурних підрозділах, посадові оклади та розмір фонду заробітної плати на місяць за відповідними посадовими окладами.

У зазначених штатних розписах відсутня інформація про зростання окладів працівників ГТУЮ у Рівненській області у грудні 2015 року на 1,25.

Разом з тим, Верховним Судом при розгляді даної справи було наголошено, що за змістом пункту 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

За постановою Кабінету Міністрів № 1013 від 09.12.2015 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", з 01.12.2015 по всій сітці державних службовців проведено підвищення посадових окладів на 25%.

Відповідно, мотивами, виходячи з яких слід застосувати коригуючий коефіцієнт до середньоденного заробітку, визначеного до підвищення посадових окладів, є обґрунтування, наведені в пунктах 30, 30.1 постанови Верховного Суду у даній справі, як такий, що визначено самим законодавчим актом.

Вiдповiдно, в даному випадку підлягає до застосування коригуючий коефіцієнт - 1,25.

При цьому, судовим рішенням, що набрало законної сили, у справі №817/1828/15 встановлено розмір середньоденної зарплати позивача 151,40 грн., який і повинен був застосований до наступних змін в заробітній платі позивача, які відбулись в травні 2016 року.

Отже, за період з 11.09.2015 по 30.04.2016 середній заробіток позивача за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі становить 28690,30 грн., з розрахунку:

вересень 2015 року-151,40грн.x14(робочі дні) =2119,60 грн.,

жовтень 2015 року-151,40грн.x22(робочі дні) =3330,80 грн.,

листопад 2015 року-151,40грн.х21 (робочі дні) =3179,40 грн.,

грудень 2015 року-151,40грн.x23(робочі дні)x1,25(коригуючий коефіцієнт)=4352,75 грн.,

січень 2016 року-151,40грн.x19(робочі дні)x1,25(коригуючий коефіцієнт)=3595,75 грн.,

лютий 2016 року-151,40грн.x21(робочі дні)x1,25(коригуючий коефіцієнт)=3974,25 грн.,

березень 2016 року-151,40грн.x22(робочі дні)x1,25(коригуючий коефіцієнт)=4163,50 грн.,

квітень 2016 року-151,40грн.x21(робочі дні) x1,25(коригуючий коефіцієнт)=3974,25 грн.

З 01.05.2016, з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292, підвищено посадові оклади державним службовцям з одночасною зміною структури їх заробітної плати. Отже, з травня 2016 року починається відповідний розрахунковий період.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 18.06.2020 при розгляді даної адміністративної справи.

З огляду на приписи п.2 Порядку № 100, у разі одночасного збільшення посадових окладів і зміні структури заробітної плати органів державної влади та органів місцевого самоврядування заробітної плати коригуванню не підлягає, оскільки застосовується розрахункових період, в якому оклади встановлено уже у підвищеному розмірі.

Отже, у даному випадку передумовою для здійснення розрахунку середнього заробітку за час невиконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі №817/1828/15 є встановлення наявності в ГТУЮ у Рівненській області посад, які аналогічні посаді позивача та інформації про посадові оклади відповідних державних службовців.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.12.2019 року у справі №420/6014/18 та підтримана Верховним Судом під час розгляду справи №460/3050/18.

В ході судового розгляду даної адміністративної справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з Схемою посадових окладів Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України вiд 06.04.2016 № 292 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2016 №322), аналогічною до посади начальника управління (державної виконавчої служби) у складі Головного територіального управління (юстиції) в області (в Рівненській області) є посада керiвника управління у складі департаменту, служби, повноваження яких поширюються на територію однієп або кількох областей з посадовим окладом 4997,00 грн.

Вищою у наведеній Схемi посадових окладів є посада начальника самостійного управління повноваження якого поширюються на одну або кілька областей, з посадовим окладом 6547,00 грн., якою є посада начальника Головного територіального управління юстиції в області.

Нижчою у Схемі посадових окладів є посада начальника вiдiлу у складi департаменту самостійного управління з посадовим окладом 4308,00 грн., яка не є аналогічна посаді начальника управління в складі Головного територіального управління в області, оскільки передбачає, що вiддiл входить до складу департаменту, а департамент - до складу самостійного управління, повноваження якого поширюються на територію області.

Наведене також підтверджено штатним розписом Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що затверджений 24.05.2016, де наявні посади начальника управління реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи та правової освіти, а також посада начальника управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення, де в обох випадках встановлено посадовий оклад начальника управління в сумі 4997,00 грн.

Отже, вказані посади є аналогічними посаді начальника управління державної виконавчої служби.

Як було зазначено судом, ч.2 ст.50 Закону № 889-VIII визначено, що заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Відповідно до ч.1, 2 ст.52 Закону № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу. Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2016 №322), встановлено розмір надбавки за ранг, що зазначено в Додатку 2 до вказаноп постанови.

Зокрема, для 7-го рангу доплата становить 400,00 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 у справі №460/2904/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021, позов задоволено:

- визнано неправомірними дії Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо видачі наказу №22/03/к від 19.03.2020 "Про присвоєння рангу державного службовця ОСОБА_1 ";

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №22/03/к від 19.03.2020 "Про присвоєння рангу державного службовця ОСОБА_1 ".

Постановою Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №460/2904/20, касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області залишено без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 залишено без змін.

У такій справі Верховний Суд погодився з висновком суду першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для присвоєння позивачці найнижчого (шостого) рангу державного службовця категорії "Б" станом на дату винесення оскаржуваного наказу.

При цьому, Верховним Судом підтверджено встановлені обставини того, що після поновлення на посаді з 04.06.2015 станом на 1 травня 2016 року ОСОБА_1 набула право на присвоєння їй чергового, а саме: 5 рангу державної служби.

Вказано, що враховуючи, що на дату винесення оскаржуваного наказу сумарний період роботи ОСОБА_1 на посаді становив більше 8 років, тобто двічі наступав строк присвоєння чергового рангу, то з урахуванням положень частини шостої статті 39 Закону України №889-VIII, пункту 10 Порядку суди слушно зауважили, що позивачці мав бути присвоєний 4 ранг державного службовця.

Разом з тим, в ході розгляду даної адміністративної справи, судом встановлено, що докази присвоєння ОСОБА_2 iншого, аніж 7-й ранг державної служби відсутні.

Станом на 01.05.2016 вислуга державного службовця ОСОБА_1 становить 17 років 3 місяці.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Повних 17 років помножити на 3% за кожний - 51%. У зв`язку з наведеним, доплата за вислугу років надалі обмежена розміром у 50% посадового окладу.

Отже, середньоденний заробіток позивача становить: (4997 (посадовий оклад)+ 4997 х50% (вислуга) +400 (ранг)) : 19 (робочих днів у травні) = 415,55 грн.

Впродовж 2016 року посадовий оклад начальника управління в складі Головного територіального управління юстиції в Рівненській області не змінювався.

Cереднiй заробіток за період травень-грудень 2016 року становить 69812,40 грн., а саме:

травень 2016 19(робочі дні)x415,55 = 7895,45 грн.,

червень 2016 -20 x415,55 = 8311,00 грн.,

липень 2016 -21 x415,55 = 8726, 55 грн.,

серпень 2016 - 22 x415,55 = 9142,10 грн.

вересень 2016 - 22 x415,55 = 9142,10 грн.,

жовтень 2016 -20 x415,55 = 8311,00 грн.,

листопад 2016-22 x415,55 = 9142,10 грн.,

грудень 2016 -22 x415,55 = 9142,10 грн.

Відповідно до Штатного розпису, затвердженого 27.01.2017, та Схеми посадових окладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, з 01.01.2017 оклад начальника управління в складі Головного територіального управління юстиції був встановлений у розмірі 5300,00 грн.

Враховуючи вимоги пункту 10 Порядку №100 та висновки Верховного Суду, викладені в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у даній справі, суд дійшов висновку,що коефіцієнт коригування середньоденного заробітку визначається шляхом ділення посадового окладу пiсля збільшення на посадовий оклад до такого збільшення, а саме: 5300 : 4997 = 1,06.

Отже, відкоригована середньоденна заробітна плата позивача з 01.01.2017 становить: 415,55 x 1,06= 440,48 грн.

Відповідно, середній заробіток позивача за 2017 рік становить: 248 (робочі дні)x 440,48 = 109 239,04 грн.

Згідно з Штатним розписом на 2018 рік, затвердженим 01.02.2018, та Схеми посадових окладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 №324), у 2018 році посадовий оклад начальника управління в складі Головного територіального управління юстиції в Рівненській області був встановлений в розмірі 7300,00 грн., що підтверджується штатним розписом Головного територіального управління юстиції в Рівненській області на 2018 рік.

Відповідно, коригуючий коефіцієнт становить: 7300 5300= 1,38, а відкоригована середньоденна заробітна плата становить: 440,48 x 1,38 = 607,86 грн.

Отже, середній заробіток за 2018 рік становить: 250 (робочі дні) х 607,86 = 151965,00 грн.

Посадовий оклад начальника управління у складі Головного територіального управління юстиції у Рівненській області згідно Штатного розпису на 2019 рік становить 7790,00 грн.

Вiдповiдно, коригуючий коефіцієнт становить: 7790:7300= 1,07, а відкоригована середньоденна заробітна плата становить: 607,86 x 1,07= 650,41 грн.

Отже, середній заробіток позивача за 2019 рік становить: 250 (робочі дні) х 650,41 = 162602,50 грн.

З наявної в матеріалах справи інформації про заробіток начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_1 , встановлено, що посадовий оклад начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області в 2020 році становить 8450,00 грн.

Вiдповiдно, коригуючий коефіцієнт становить: 8450:7790=1,08, а відкоригована середньоденна заробітна плата становить: 650,41 x 1,08 = 702,44 гpн.

Отже, середній заробіток позивача за січень 2020 року становить: 21(робочі дні) х 702,44 = 14751,24 грн.; з 01.02.2020 по 20.02.2022 9834,16 грн. (з розрахунку 14 (робочі дні)х702,44 ).

Середній заробіток позивача за час затримки виконання судового рішення за період з 01.01.2020 по 20.02.2020 становить 24585,40 грн.

Загальна сума середнього заробітку позивача за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 11.09.2015 по 20.02.2020 становить 546894,64 грн.

Відповідно до п.3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

Під час судового розгляду встановлено та, зокрема, підтверджено довідкою Рівненського міського центру зайнятості від 23.06.2020 №04-17/951, а відповідачем не спростовано, що в спірний період затримки виконання судового рішення ОСОБА_1 не перебувала на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості як безробітна.

При цьому, факт отримання позивачем в спірному періоді доходу від адвокатської діяльності не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.

Зокрема, сума отриманого ОСОБА_1 доходу в розмірі 479700,00 грн., задекларована нею в уточнюючій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, є вартістю успадкованого чи отриманого у дарунок майна.

Більше того, суд зазначає, що наведені обставини не були підставою для скасування Верховним Судом судових рішень у справі №460/3050/18.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що учасниками справи наведено істотний обсяг аргументів щодо своїх вимог та заперечень, а до заяв по суті справи долучено ряд письмових матеріалів, які стосуються взаємовідносин позивача та відповідачів з питань проходження публічної служби, однак не є вагомими для вирішення цього судового спору.

Суд у цій справі враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення від 08.12.2015 у справі №817/1828/15 про поновлення на посаді начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за період з 11.09.2015 по 20.02.2020 у сумі 546894,64 грн. (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику).

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького,13, м.Київ, 01001, ЄДРПОУ/РНОКПП 00015622) Відповідач - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) (пл. Шашкевича, 1,м. Львів, 79000, ЄДРПОУ/РНОКПП 43317547)

Повний текст рішення складений 24 листопада 2022 року

Суддя С.А. Борискін