Справа № 602/585/22
Суддя: Радосюк А. В.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 602/585/22
Провадження № 2-а/602/16/2022

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2022 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого РАДОСЮКА А. В.

при секретарі ЯБЛОНСЬКІЙ М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ланівці за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії БАВ № 071422 від 17 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії БАВ № 071422 від 17 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17 липня 2022 року стосовно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 071422, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.1,5 ст.121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Вважає вказану постанову безпідставною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, в якій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, а висновки поліцейського не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати дану постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому вважає постанову, винесену поліцейським СРПП ВП №2 (м.Ланівці) ГУНП в Тернопільській області правомірною і спирається на п.2.1,2.3 ПДР України, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Крім того, представник відповідача просить розгляд справи проводити у його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне:

Так, судом встановлено, що згідно постанови по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 071422 від 17 липня 2022 року, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.1,5 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови 11.07.2022 року о 22 год. 30 хв. в м.Ланівці по вул.Тернопільській водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 3181 н.з. НОМЕР_1 у якого в темну пору доби не горіли задні габаритні ліхтарі, підчас перевірки документів, у водія було відсутнє посвідчення водія, тобто не маючи права керувати даним транспортним засобом (без посвідчення водія) не користувався ременем безпеки, чим порушив п.2.1а, 31.1, 2.3 в ПДР України.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв, 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Згідно підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собіпосвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно підпункту «в» пункту 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 ст 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно наявного у матеріалах справи посвідчення водія, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія категорій ВС 04.06.2020 року (а.с.7).

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 071422 від 17 липня 2022 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, однак, відповідачем не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.2 ст.126 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги частину другу статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача), суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставини, на підставі яких винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Зважаючи на зазначене, суд вважає, що у випадку, який розглядається, відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, в зв`язку з чим слід скасувати постанову в частині накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 071422 від 17 липня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, а справу про адміністративні правопорушення в цій частині провадженням закрити.

Разом з тим, позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти вчинення ним адміністративний правопорушень, передбачених ч.1,5 ст.121 КУпАП, викладеними в оскаржуваній постанові.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція) постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1,5 ст. 121 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9 розділу III Інструкції визначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відтак, покликання позивача ОСОБА_2 на неправомірність дій поліцейського в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1,ч.5 ст.121 КУпАП є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно змінити ОСОБА_1 захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1,5 ст.121 КУпАП, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, беручи до уваги все вищевказане, суд приходить до висновку, що постанова серії БАВ № 071422 від 17 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі в частині притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,5 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення, відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки винесена на підставі доказів які доводять факт вчинення правопорушень, а тому постанову суб`єкта владних повноважень в цій частині необхідно залишити без змін, а позовну заяву в цій частині без задоволення.

Також, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.293 КУпАП, п.4 ч.3 ст.286 КАС України, необхідно змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,5 ст.121 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн, а тому позов слід задовольнити частково.

Разом з тим, нормами ч.3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у даній справі складаються із судового збору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, часткове задоволення позовних вимог, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.139 КАС України, судові витрати у справі слід покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.19, 62 Конституції України, ст.ст.7, 9, ч.2ст.36,121, 245, 247, 251, 258, 280, 283, 284, 287-289 КУпАП, ст.ст.8, 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.14 Закону України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07 листопада 2015 року, ст.ст.2, 5, 9, 19, 20, 25, 72-77, 90, 118-123, 139, 205, 241- 246, 250, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (місце знаходження: м.Тернопіль, вул.Валова,11) про скасування постанови серії БАВ № 071422 від 17 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 071422 від 17 липня 2022 року, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,5 ст.121 КУпАП, і піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч.1, 5 ст.121 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Судові витрати у справі покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року.

Суддя: А. В. Радосюк