Справа № 460/4604/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 460/4604/22 пров. № А/857/10057/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року у справі №460/4604/22 (головуюча суддя Дуляницька С.М., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому просив: а) визнати протиправною бездіяльність Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному щодо не перерахунку та невиплати (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки в розмірі місячного грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20% посадового окладу та надбавки як працівнику режимно-секретного органу в розмірі 60% посадового окладу відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.03.2021у справі №460/9049/20;

б) зобов`язати Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному перерахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки в розмірі місячного грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20% посадового окладу та надбавки як працівнику режимно-секретного органу в розмірі 60% посадового окладу відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.03.2021у справі №460/9049/20.

Ухвалою від 09.05.2022 Рівненський окружний адміністративний суд залишив без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному в частині, що стосується одноразової грошової допомоги при звільненні.

Рішенням від 03 червня 2022 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправною бездіяльність Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному щодо не перерахунку та невиплати (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки в розмірі місячного грошового забезпечення із врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20 відсотків посадового окладу та надбавки як працівнику режимно-секретного органу в розмірі 60 відсотків посадового окладу відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №460/9049/20.

Зобов`язав Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному перерахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки в розмірі місячного грошового забезпечення із врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20 відсотків посадового окладу та надбавки як працівнику режимно-секретного органу в розмірі 60 відсотків посадового окладу відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №460/9049/20.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному судові витрати у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що позивач пропустив строк звернення до суду. Адже, оскільки ОСОБА_1 стверджує, що підставою для перерахунку та виплати йому в належному розмірі допомоги на оздоровлення є рішення суду у справі №460/9046/20 (набрало законної сили 22.07.2021), а до суду з даним позовом позивач звернувся лише 22.02.2022, то існують підстави стверджувати, що позивач звернувся до суду з пропуском місячного строку звернення, визначеного ч.5 ст. 122 КАС України.

Вважає, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору у справах щодо проходження, звільнення з публічної служби охоплюється спеціальною нормою ч.5 ст.122 КАС України, а том відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах ст.233 КЗпП України, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Крім того, судом не досліджено структури грошового забезпечення військовослужбовця, зміст якої не містить допомоги на оздоровлення.

Також зазначає, що суд не дослідив питання наявності у відповідача обов`язку здійснити перерахунок позивачу допомоги на оздоровлення, оскільки рішенням Рівненського окружного адміністративного суду в справі №460/9049/20 зобов`язано Відділ встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 тільки надбавки за службу в умовах режимних обмежень та як працівнику режимно-секретного органу за певний період.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та просить залишити рішення суду без змін.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що наказом начальника Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному від 030.6.2020 № 11-ОС звільнено з військової служби згідно з пунком «б» (за станом здоров`я) підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника відділу, припинено контракт та виключено його зі списків особового складу з урахуванням часу на здачу справ і посади, 22.06.2020 (а.с.7).

За період проходження військової служби у Відділі позивачу, на підставі положень ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в 2018, 2019, 2020 роках виплачувалася допомога на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Вказані обставини відповідач не заперечує.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/9049/20 від 31.03.2021, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021, визнано протиправною бездіяльність Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному щодо неприйняття наказу про встановлення ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та надбавки до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу за період з 15.01.2019 по 22.06.2020 в розмірі 60 відсотків посадового окладу. Зобов`язано Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та надбавку до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу за період з 15.01.2019 по 22.06.2020 в розмірі 60 відсотків його посадового окладу.

03.08.2021 позивач завернувся з заявою до відповідача, в якій просив здійснити перерахунок та виплатити недоплачені грошові кошти допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки, враховуючи надбавки, які присуджені рішеннями судів.

07.12.2021 позивачу надано відповідь листом № 63/26/01-612, в якій зазначено, що відповідно до приписів підпункту 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів надається право в межах асигнувань, що виділяються на утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Допомоги на оздоровлення надаються на підставі наказу про відпустки. Рапорти попередньо погоджуються з фінансовим підрозділом. До щорічних відпусток позивач отримував за своїми рапортами допомогу на оздоровлення відповідно до законодавства, що виділялась на утримання одноразово, як додатковий вид грошового забезпечення, тому підстави для перерахунку допомоги на оздоровлення відсутні (а.с.25).

Позивач, вважаючи, що має право на перерахунок допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки з врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20 відсотків та надбавки до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу в розмірі 60 відсотків посадового окладу, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що при визначенні допомоги на оздоровлення застосуванню підлягає Закон №2011-ХІІ, який передбачає, що грошова допомога на оздоровлення надається у розмірі місячного грошового забезпечення, що включає в себе і додаткові види грошового забезпечення, зокрема, й надбавку за службу в умовах режимних обмежень та надбавку до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» на військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України поширюється дія статутів Збройних Сил України та законодавство України, що встановлює загальний порядок і умови проходження військової служби.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до п.1 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з ч.3 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Так, вказаною постановою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Крім того, п. 3 Постанови № 704 передбачає, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Також, пунктом 5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

З наведених вище правових норм слідує, що позивач, перебуваючи на службі у відповідача, мав право та отримував у 2018, 2019, 2020 роках допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Вказані обставини сторонами не заперечувалися.

Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 13.03.2018 № 151, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2018 р. за № 404/31856, затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та компенсаційні виплати військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі Інструкція № 151).

Відповідно до п. 4 Інструкції № 151 місячне грошове забезпечення - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення, встановлені військовослужбовцю відповідно до вимог цієї Інструкції на певну дату.

До додаткових видів грошового забезпечення, згідно розділу ІІІ Інструкції № 151, належать: надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію, надбавка за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу, доплата за науковий ступінь, доплата за вчене звання, надбавка за почесні звання, надбавка за спортивні звання, преміювання, допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога після укладання військовослужбовцями першого контракту, винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі, надбавка військовослужбовцям, які залучаються до підготовки рішень та висновків державних експертів з питань таємниць.

Відповідно до глави 11 розділу III Інструкції № 151, військовослужбовцям один раз на календарний рік у разі вибуття у щорічну основну відпустку (її частину) надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення на день вибуття у таку відпустку. Виплата допомоги для оздоровлення здійснюється за рапортом військовослужбовця про надання щорічної основної відпустки (її частини) та допомоги для оздоровлення на підставі наказу про відпустки. Зазначені рапорти попередньо погоджуються з фінансовим підрозділом.

Таким чином, розмір допомоги для оздоровлення дорівнює місячному грошовому забезпеченню на день вибуття у відпустку.

З матеріалів справи апеляційний суд встановив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/9049/20 від 31.03.2021, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021, зобов`язано Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та надбавку до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу за період з 15.01.2019 по 22.06.2020 в розмірі 60 відсотків його посадового окладу.

При цьому, зі змісту Інструкції № 151 колегія суддів вбачає, що надбавка за службу в умовах режимних обмежень та надбавка до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу належить до додаткових видів грошового забезпечення, а відтак, такі надбавки повинні були враховуватися при визначенні розміру допомоги на оздоровлення.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, підпунктом 3 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям допомогу для оздоровлення, проте право визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінено лише законодавцем.

Таким чином, висновок суд першої інстанції про те, що при визначенні розміру допомоги на оздоровлення застосуванню підлягає Закон № 2011-XII, який передбачає, що грошова допомога на оздоровлення надається у розмірі місячного грошового забезпечення, є правильним.

Враховуючи, що надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та надбавку до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу за період з 15.01.2019 по 22.06.2020 в розмірі 60 відсотків його посадового окладу позивачу було встановлено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/9049/20, грошова допомога на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 повинна бути перерахована з врахуванням зазначених надбавок.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що бездіяльність відповідача щодо не перерахунку позивачу допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки з врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень та надбавки як працівнику режимно-секретного органу є протиправною, а тому слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення позивачу за 2018, 2019, 2020 роки з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 20 відсотків та надбавки до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу в розмірі 60 відсотків його посадового окладу.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 КЗпП України кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ч. 1 статті 3 КЗпП України).

Поняття заробітної плати визначено у Законі України «Про оплату праці», за змістом статті 1 якого заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Водночас, згідно зі статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 10-1 цього Закону визначено, що один раз в рік військовослужбовцям виплачується грошова допомога на оздоровлення.

Грошова допомога на оздоровлення передбачена й Інструкцію про грошове забезпечення та компенсаційні виплати військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (Інструкція № 151), про що суд зазначав вище.

Тобто, «грошова допомога на оздоровлення» є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця.

Колегія суддів наголошує, що згідно статті 1 Конвенції Міжнародної організації праці про захист заробітної плати №95 термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.

Відповідно до ч.1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 статті 122 КАС України).

Відповідно до ч.5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема, й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України (в редакції на час звернення до суду та вирішення справи в суді першої інстанції) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що грошова допомога на оздоровлення є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено ч. 2 статті 233 КЗпП України. До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки останній звернувся із позовною заявою про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу «грошову допомогу на оздоровлення», передбачену статтею 10-1 та ч. 3 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень та надбавки як працівнику режимно-секретного органу за 2018-2020 роки, що є складовою грошового забезпечення військовослужбовців та є частиною оплати праці, тому відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду не є пропущеним.

У частині стягнення витрат на правничу допомогу рішення суду перегляду не підлягає, оскільки фактично в цій частині не оскаржується.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року у справі №460/4604/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 24.11.2022.