Справа № 480/4619/22
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2022 року Справа № 480/4619/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4619/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії, призначеної у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХП та виплачувати її у розмірі 70 % від суми заробітку годувальника - ОСОБА_2 , з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 22 липня 2021 року.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач є пенсіонером і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 - судді у відставці та який отримував довічне грошове утримання судді, 22.07.2021 року позивач звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, у зв`язку з чим позивача було переведено на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої із розміру пенсії за віком годувальника за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому працівником сервісного центру пенсійного фонду не було роз`яснено позивачу можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника, як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так і за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723, та не було проінформовано про їх розміри. В подальшому позивач зверталася до органів Пенсійного фонду із заявами від 21.02.2022 року та від 10.06.2022 року про переведення з 22 липня 2021 року на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої із розміру пенсії за віком годувальника за статтею 57 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 та виплату її у розмірі 70% від суми пенсії годувальника - ОСОБА_2 . Проте листом від 22.06.2022 року відповідач відмовив у задоволенні її заяви. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними і такими, що порушують її право на належне пенсійне забезпечення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Крім того даною ухвалою було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
На виконання вимог суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області призначено пенсію ОСОБА_1 по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до наявних в електронній пенсійній справі документів позивача. До заяви позивачки від 22.07.2021 не було додано документів для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723, оскільки в самій заяві ОСОБА_1 було зазначено: «Прошу перерахувати пенсію по втраті годувальника відповідно матеріалів електронної пенсійної справи». При цьому за матеріалами електронної пенсійної справи єдиним можливим варіантом забезпечити право позивачки на отримання пенсії, було призначення пенсії на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже переведення ОСОБА_1 з пенсії, призначеної у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 не є можливим, оскільки відсутні необхідні документи для призначення даного виду пенсії. Окрім того, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VШ не передбачено положення про можливість отримання пенсії по втраті годувальника у відповідному відсотку від суми заробітку годувальника. Також представником відповідача було надано суду витребувані судом докази.
З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області інформацію та відповідні докази щодо того: чи було роз`яснено працівником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області позивачу можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так і за Законом України "Про державну службу", якщо ОСОБА_2 мав на неї право, та чи проінформовано ОСОБА_1 про їх розміри; чи мав суддя у відставці ОСОБА_2 право на пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу", а якщо мав, то який її розмір і чому її не було взято для розрахунку пенсії позивача у зв`язку із втратою годувальника.
На виконання вимог суду представником відповідача було надано клопотання про долучення доказів, в якому, зокрема, зазначено, що працівником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області при прийнятті заяви від 22.07.2022 року ОСОБА_1 було надано роз`яснення щодо права на отримання пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та щодо відсутності підстав для призначення пенсії в разі втраті годувальника відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VІІІ він втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Законом України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VІІІ такий вид пенсій як в разі втрати годувальника не передбачено. Розрахунок пенсії відповідно до Закону України Про державну службу в матеріалах архівної пенсійної справи відсутній (а.с. 50).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В подальшому, після смерті свого чоловіка, ОСОБА_2 , який, відповідно до довідки Липоводолинського районного суду від 31.01.2013 року № 465, вийшов у відставку 16.03.2010 року (а.с. 10) та отримував довічне грошове утримання судді у відставці (а.с. 4-5, 10), позивач звернулася до органів пенсійного фонду із заявою від 22.07.2021 року про перехід на пенсію по втраті годувальника (а.с. 31). При цьому в даній заяві зазначила: "Прошу перерахувати пенсію по втраті годувальника відповідно матеріалів електронної пенсійної справи". На підставі даної заяви позивача було переведено на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, про що також зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву.
В подальшому позивач звернулася до відповідача зі скаргою від 21.02.2022 року, в якій просила призначити з 22.07.2021 пенсію в зв`язку з втратою годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком годувальника, призначеної згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 (а.с. 6).
Листом від 09.05.2022 року № 9779-8955/Р-03/8-2800/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, зокрема, повідомило позивача, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу (далі - Закон № 889), статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058). Законом № 889 не передбачено призначення пенсій зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи зазначене, на підставі заяви від 22.07.2021 з 22.07.2021 позивача переведено з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, розмір якої обчислено відповідно до Закону № 1058 (а.с. 8).
Згодом позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 10.06.2022 року, в якій також просила перевести на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої із розміру пенсії за віком годувальника за статтею 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723 та виплачувати її у розмірі 70% від суми пенсії годувальника - ОСОБА_2 (а.с. 7).
Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону№1058) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
За приписами частини першої статті 1 Закону №1058 відповідно до цього закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати : 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
На час прийняття цього Закону №1058 (09.07.2003) ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-XII визначала, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" ( 3723-12 ). Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу (далі - Закон № 3723).
Відповідно до статті 37 Закону № 3723 пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.
В цій редакції стаття 37 Закону України "Про державну службу" діяла і на час виходу ОСОБА_2 (померлий чоловік позивача) у відставку у березні 2010 року.
Отже виходячи у відставку, ОСОБА_2 мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Окрім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У статті 37-1 Закону № 3723 було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Отже якщо б ОСОБА_2 обрав пенсію за віком, то мав би право отримувати її (а у разі підвищення заробітної плати суддів у збільшеному розмірі) до смерті.
Законом № 3723 у ст. 37 було передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п`ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім`ї 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала пенсію за цим Законом.
Отже утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за ст. 37 Закону № 3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.
Крім того, Верховний Суд вже розглядав справу №236/3193/16-а, в якій висловлювався щодо права утриманців судді, що перебував у відставці, та отримував щомісячне довічне грошове утримання, на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723 у розмірі 70% від заробітної плати судді.
Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20 сформував висновок, що частину першу статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:
(1) 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, або
(2) 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.
Так, Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII не визначає особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті.
Разом з тим відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі по тексту - Закон № 889-VIII) з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів.
З матеріалів справи судом встановлено, що на момент виходу у відставку ОСОБА_2 мав стаж роботи на посаді судді 22 роки 8 місяців 25 днів (а.с. 10).
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 перебуваючи на посаді судді (стаж, на якій підлягає зарахуванню до державної служби) більше 20 років, помер, то його непрацездатна дружина, яка перебувала на його утриманні (що не заперечується відповідачем), має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII.
Стосовно того, що у заяві від 22.07.2021 позивачем не було зазначено про перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1)) при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії.
Отже саме Пенсійний фонд та його органи повинні забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами призначення різних пенсій і може робити усвідомлений вибір.
Належне виконання цього обов`язку передбачає надання інформації про умови призначення усіх видів пенсії, на які заявник має право. З огляду на це, працівник сервісного центру відповідача повинен був роз`яснити позивачці можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом № 1058, так і за Законом № 3723, якщо померлий чоловік позивача мав на неї право.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 1.12.2021 у справі № 440/7341/20 та від 25.05.2022 року у справі № 409/2218/17.
На вимогу суду, представником відповідача було надано клопотання про долучення доказів, в якому, зокрема, зазначено, що працівником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області при прийнятті заяви від 22.07.2022 року ОСОБА_1 було надано роз`яснення щодо права на отримання пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та щодо відсутності підстав для призначення пенсії в разі втраті годувальника відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.
Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що працівником сервісного центру пенсійного органу дійсно роз`яснювалася позивачу можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом №1058, так і за Законом №3723, а також не містять доказів інформування позивача про те, чи мав суддя у відставці ОСОБА_2 право на пенсію за віком на підставі Закону №3723, а якщо мав, то який її розмір і чому її не було взято відповідачем для розрахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Отже фактично відповідач, призначаючи позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% від розміру пенсії за віком обчисленої на підставі Закону №1058, не з`ясовував відповідного волевиявлення позивача.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії, призначеної у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723.
В той же час, у зв`язку із встановленням судом факту невиконання відповідачем покладеного на нього обов`язку надання інформації про умови призначення усіх видів пенсії, на які має право позивач та позивача не було проінформовано про їх розміри, суд доходить висновку, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХП та виплачувати її у розмірі 70 % від суми заробітку годувальника - ОСОБА_2 , з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 22 липня 2021 року, є передчасною та задоволенню не підлягає.
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.07.2021 року, врахувавши при цьому її право на надання їй інформації про умови призначення усіх видів пенсій, на які вона має право та роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, так і за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.
Окрім того суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору у розмірі 496,20 грн., сплаченого відповідно до квитанції від 26.07.2022 року № 42 (а.с. 19).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії, призначеної у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек