Справа № 640/778/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 листопада 2022 року м. Київ № 640/778/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 у справі № 640/778/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

11.11.2022 до суду від представника відповідача Дешко М.М. надійшла заява про винесення додаткового рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві витрати, що були понесені ФОП ОСОБА_1 в рамках розгляду справи № 640/778/20 в сумі 8000,00 грн.

16.11.2022 представником Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Ярмак Т.В. в системі "Електронний суд" сформовано клопотання, у якому остання просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами.

Розглянувши подані документи, суд дійшов наступних висновків.

За змістом частин першої-третьої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Обґрунтовуючи подану заяву представник відповідача - адвокат Дешко М.М. стверджує, що при вирішенні справи судом не вирішено питання про стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Поряд з цим, доводи представника відповідача не відповідають дійсним обставинам, позаяк у мотивувальній частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 у справі № 640/778/20 зазначено, що відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають ні позивачеві, ні відповідачеві.

Також, суд враховує, що представник відповідача ототожнює поняття, процедуру та строки звернення до суду з заявами про ухвалення додаткового рішення та заявами про відшкодування витрат на правову допомогу.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення представником відповідача не враховано, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 у справі № 640/778/20 не передбачає примусового виконання, позаяк вказаним рішенням відмовлено позивачеві у задоволенні позовних вимог.

При цьому, стверджуючи про необхідність відшкодування відповідачеві витрат на правову допомогу, представник відповідача жодною нормою Кодексу адміністративного судочинства України не обґрунтовує підставу для стягнення з позивача таких витрат.

Так, статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З аналізу наведених положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору та правничу допомогу за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

В контексті викладеного, суд вважає, що у випадку відмови у задоволенні позову суб`єкта владних повноважень витрати, понесені відповідачем не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань позивача.

Суд вважає, що такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаним із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу, лише у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Так, з КП "ДСС" Окружного адміністративного суду міста Києва вбачається, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2022 у справі № 640/466/20 задоволено апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 : скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2022 та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено: скасовано припис ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві від 02.01.2020 № 1 та рішення ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві від 02.01.2020 № 1.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 у справі № 640/466/20 стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 25000,00 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 10510,00 грн.

Встановлені обставини свідчать про те, що питання про відшкодування витрат ФОП ОСОБА_1 , понесених на правову допомогу адвоката Дешко М.М., вирішено під час розгляду адміністративної справи № 640/466/20, у якій останній був позивачем.

У даній адміністративній справі, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають ні позивачеві, ні відповідачеві, про що судом зазначено у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 у справі № 640/778/20.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, визначених частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, для ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 640/778/20.

Відповідно до частини четвертої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 243, 248, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача Дешко М.М. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 640/778/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.П. Катющенко