Справа № 560/10777/22
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації по втраті частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 24.10.2010 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2022 року, відповідно із Законом України від 19.10.2000 №2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2011 року за період з 24.10.2010 року по 30.06.2022 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2011 у справі №2а/2218/9337/11 зобов`язаного управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, здійснити перерахунок пенсії з 24.10.2010 по 19.06.2011. Сума заборгованості виплачена 30.06.2022. Це зумовило звернення до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів на підставі Закону України від 19.10.2000 №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-III) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159). Проте відповідач не здійснив відповідних нарахувань компенсації та її виплату.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовну. Зазначає, що на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2011 у справі №2а/2218/9337/11, яка набрала законної сили 27.06.2014, управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснено перерахунок пенсії позивача за період з 24.10.2010 по 19.06.2011 відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням фактично виплачених сум. За період з 24.10.2010 по 19.06.2011 нараховано доплату в сумі 12423,58 грн. Надалі ця постанова належала виконанню відповідно до вимог Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 (далі - Порядок №440). Так, відповідно до пунктів 3, 20 Порядку №440, виплата зазначеної заборгованості здійснюється Державною казначейською службою України. Зазначені кошти, за інформацією Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, 30.06.2022 перераховані на рахунок позивача. Отже, постанова Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2011 у справі №2а/2218/9337/11 в межах наданих повноважень виконана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області своєчасно, а тому, відсутні підстави для нарахування та виплати відповідачем компенсації.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.10.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2022 у задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін та про залучення третьої особи на стороні відповідача відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2011 у справі №2а/2218/9337/11, яка набрала законної сили 27.06.2014, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому зробити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськлї катастрофи" з 24 жовтня 2010 року по 19 червня 2011 року з урахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум.

На виконання зазначеної постанови за період з 24.10.2010 по 19.06.2011 нараховано доплату в сумі 12423,58 грн, але не виплачено через відсутність фінансування.

Зазначені кошти перераховані на банківський рахунок позивача 30.06.2022, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, нарахованих на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2011 у справі №2а/2218/9337/11.

Листом від 08.09.2022 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення його заяви.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 1 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту вказаних нормативних приписів слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

За правилами статей 2, 3 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Наведені вище норми встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, вказують на визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

З метою реалізації Закону №2050-III Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №159.

Положення пунктів 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-III і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які необхідно нарахувати в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-III та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права висловлено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.07.2017 у справі №521/940/17 та від 24.01.2019 у справі №159/1615/17.

Зміст наведених норм у своєму взаємозв`язку свідчить про те, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Як встановив суд, доплату пенсії в сумі 12423,58 грн за період з 24.10.2010 по 19.06.2011 виплачено з затримкою на один і більше календарних місяців.

Довід відповідача на те, що постанова Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2011 у справі №2а/2218/9337/11 виконувалась відповідно до Порядку №440, суд вважає необґрунтованим, оскільки Порядок №440 затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 та набрав чинності 23.09.2014, а зазначена постанова набрала законної сили 27.06.2014.

Таким чином, Порядок № 440 не може змінювати принцип обов`язковості судових рішень, та не може застосовуватися з метою визначення способу та порядку виплати пенсій, що перераховані особам на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

Отже, оскільки тривале не проведення перерахунку та виплати пенсії сталися з вини органу Пенсійного фонду України, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої суми доплати пенсії.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 24.10.2010 по день фактичної виплати нарахованої частини пенсії - 30.06.2022.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом пунктів 21, 24 рішення від 01.06.2006 у справі "Федоренко проти України" Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства".

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме, в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі №522/5664/17.

Тобто, пенсія по своїй правовій природі є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом і власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод). Пенсія, навіть очікувана пенсія - це є, фактично, майно.

Таким чином, оскільки тривала невиплата перерахованої позивачу пенсії за період з 24.10.2010 по 19.06.2011 відбувалася, у зв`язку з протиправною відмовою у здійсненні її перерахунку, ОСОБА_1 має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням пенсійних виплат, нарахованих йому на підставі рішення суду.

Враховуючи викладене, на підставі Закону №2050-III, Порядку №159, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з тим, що пенсія була перерахована і виплачена невчасно.

Наведене свідчить про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, перерахованої на підставі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2011 у справі №2а/2218/9337/11 за період з 24.10.2010 по день фактичної виплати нарахованої частини пенсії - 30.06.2022 відповідно до Закону №2050-III та Порядку №159.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 24.10.2010 по 30.06.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2011 у справі №2а/2218/9337/11, за період з 24.10.2010 по 30.06.2022 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з пропущенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк