Справа № 200/12982/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року Справа№200/12982/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду ШинкарьоваІ.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі Позивач) звернулась з позовом до ГУ ДПС у Донецької області (далі Відповідач) та просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 33 942,59 грн.; зобов`язати відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків, відкритій позивачу, шляхом виключення відомостей про наявність заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з жовтня 2016 року перебуває в офіційних трудових відносинах та працює на ТОВ «МАРКЕТ М`ЮЗІК УКРАЇНИ». Також зазначає, що підприємницькою діяльністю не займалася як на момент формування спірних вимог так і на даний час, на підставі чого вважає протиправними нарахування позивачу заборгованості зі сплати єдиного внеску. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.10.2021 відкрито провадження у справіта призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.12.2021 вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та витребувано у відповідача витяг з ІКП по коду бюджетної класифікації 710400000 «Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» за період з 01.10.2013 по 22.01.2020 стосовно позивача.

22.22.2022 судове засідання у справі відкладено на 10.03.2022.

Ухвалою суду від 30.06.2022 відкладено розгляд справи, у зв`язку з відсутністю можливості проводити судове засідання за участю сторін (їх представників) через існування загрози життю та здоров`ю учасників справи та працівників суду внаслідок триваючої широкомасштабної військової агресії Російської Федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану,судом запропоновано сторонам у разі відсутності заперечень подати заяви про розгляд заяви без їх участі (без участі їх представників) в письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 04.10.2022 призначено підготовче судове засідання на 27.10.2022.

Ухвалою від 27.10.2022 закрито підготовче провадження розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень відповідач вказав, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 18.06.2012 по 31.03.2015 платником податків єдиного податку (2 група 20%), з 01.04.2015 по 22.01.2020перебувала на загальній системі оподаткування обліку та звітності. Стверджує, що відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 для платників, зазначених у п.4, 5 та5-1 ч.1 ст.4 цього Закону на суму доходу (прибутку), отриманого від їхдіяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьомусума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внескуна місяць.У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі абоокремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базунарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиноговнеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бутименшою за розмір мінімального страхового внеску.Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.Вказує, що у позивача обліковується борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2013-2020 роки. Просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач вказує, що доводи відповідача не спростовують обставини, які викладенні у позовній заяві, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_1 РНКОПП НОМЕР_1 .

Відповідно до наявної у ГУ ДПС у Донецькій області інформації та відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач - ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 18.06.2012. Відповідно до інформації з ЄДР та інформації відповідача, підприємницька діяльність ФОП припинена22.01.2020.

На адвокатський запит від 06.08.2021 відповідачем було надано відповідь з приводу обліку єдиного внеску від 16.08.2021 №2290/6/05-99-13-03-14, в якій зазначено, що згідно з даними інформаційної системи ДПС України у ОСОБА_2 станом на 13.08.2021 обліковується заборгованість зі сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код платежу 71040000) у розмірі 33942,59 грн, яка виникла у період з 20.01.2014 по 20.01.2020.Оскільки м. Донецьк входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідач вимогу про сплати боргу (недоїмки) стосовно позивача не формувалась.

Вважаючи такі дії відповідача щодо обліку заборгованість зі сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 33942,59 грн. протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про її коригування шляхом виключення відомостей про наявність цього боргу.

До матеріалів справи також додано:

Витяг ОК-5 «Відомості про застраховану особу» на ім`я позивача, з якого вбачається, що з липня 2012 року по грудень 2013 року позивач займалась підприємницькою діяльністю та сплачувала страхові внески. Надалі вбачається, що позивача з липня 2014 року по березень 2015 року працювала на ТОВ «БЕЙСЛАЙН», страхові внески сплачено вже товариством. Також, як вбачається з витягу, позивача працювала на ТОВ «НЬЮТЕНД», а також на ТОВ «МАРКЕТ М`ЮЗІК Україна» які вступали, як страхувальники застрахованої особи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У ч.2 ст.19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

П.2 і 6 ч.1 ст. 1 Закону №2464визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

01.01.2017набрав чинності Закон України від 06.12.2016№1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII), яким було внесено зміни, зокрема, до п.2 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Так, відповідно до абз.1 та 2 п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017№ 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, у зв`язку із внесеними до Закону №2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01.01.2017 виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Відповідно до ч.2- 4, 8, 12 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з ч.5 ст.10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4, 5 та 5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з абз.1, 3 - 5 ч.4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція №449).

Абз.2 п.2 р.VI зазначеної Інструкції установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн. (абз.1 - 3, 11 п.3 р. VI Інструкції №449).

Згідно з абз.1п. 4 р.VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до матеріалів справи, позивач, перебуваючи на обліку у контролюючому органі як фізична особа - підприємець та, будучи платником єдиного внеску, зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок, у розмірі, встановленому ст.8 Закону №2464-VI, навіть у разі відсутності здійснення підприємницької діяльності.

Згідно із ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

П.14.1.195 п.14.1 ст.14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

У той же час, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI.

Таким чином, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Аналогічна позиція висловлено в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 по справі № 440/2149/19.

Таким чином, у випадку якщо позивач у спірний період, не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував доходів від підприємницької діяльності, але був найманим працівником, за його роботодавцем сплачувався ЄСВ.

Судом встановлено, що позивач має борг з єдиного внеску у розмірі 33942,59 грн. якій виник, як зазначає відповідач у листі відповіді позивачу, у період з 20.01.2014 по 20.01.2020, витяг з ІКП на вимогу суду відповідачем не надано, у відзиві відповідач зазначив що борг виник за 2013-2020 роки.

В той же час, судом встановлено та не спростовується сторонами що відповідач вимогу про сплати боргу (недоїмки) (або інше рішення суб`єкта владних повноважень) стосовно позивача не формувалась та не направлялась.

У розумінні ст.1 Закону №2464-VI несплачені у визначений законом строк суми ЄСВ набувають правового статусу недоїмки з ЄСВ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі №9901/276/19 зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість і межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.».

В даній справі звернення заявника було розглянуто по суті, за наслідками чого було проінформовано позивача щодо обліку єдиного внеску, у листі.

Лист у відповідь на запит адвоката як прояв управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень не може бути ототожнена із діями суб`єкта владних повноважень, а тому позов за основною вимогою до задоволення не підлягає у зв`язку із відсутністю події вчинення суб`єктом владних повноважень протиправних дій.

Самі по собі будь-які умовні/довідкові нарахування в ІКП платника ЄСВ (КОР платника ЄСВ) об`єктивно не здатні спричинити зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків учасника суспільних відносин - платника ЄСВ, адже додаткових обов`язків на платника ЄСВ не покладають, правового становища приватної особи як платника ЄСВ не погіршують.

Тому позов не підлягає до задоволення із міркувань відсутності порушеного суб`єктивного права у публічно-правових відносинах як об`єкту судового захисту.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів.

Судом також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. 139 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) до ГУ ДПС у Донецької області (код ЄДРПОУ ВП 44070187, адреса: 87515, Донецька область , м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Повний текст рішення складений та підписаний 25.11.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова