Справа № 460/16585/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 460/16585/21 пров. № А/857/10870/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року (головуючий суддя Борискін С.А., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Рівненської обласної прокуратури, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної прокуратури щодо затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у справі №460/6804/20 в частині поновлення на роботі; стягнення з Рівненської обласної прокуратури на її користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у справі №460/6804/20 про поновлення на роботі в Рівненській обласній прокуратурі з 17.08.2020, за період з 29.10.2021 по 25.11.2021, в розмірі 24 891, 00 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та просить скасувати таке і постановити нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не взято до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч. 7 ст. 235 КЗпП України).

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.04.2021 у справі №461/1303/19, від 30.04.2020 у справі №260/1424/18.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. Якщо ж це сталося не з вини власника або уповноваженого ним органу, а з вини самого працівника, середній заробіток за час затримки поновлення на роботі виплаті не підлягає.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у справі № 460/6804/20 в частині поновлення її на посаді допущено до негайного виконання.

З наданої на запит інформації Рівненського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 за № 01-33/26563/21 вбачається, що згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду, коротке рішення суду (вступна та резолютивна частити) від 28.10.2021 в адміністративній справі №460/6804/20 відповідачу (Рівненська обласна прокуратура) вручено 29.10.2021.

Таким чином, обов`язок виконання цього рішення виникнув з того часу, відколи відповідач дізнався про ухвалення судом цього рішення, тобто після отримання його вступної та резолютивної частин, а саме 29.10.2021.

Проте, наказ про поновлення на посаді на виконання рішення суду Рівненською обласною прокуратурою видано лише 26.11.2021.

Тобто, у період з 29.10.2021 по 25.11.2021 рішення суду в добровільному порядку не було виконано, тобто у цей період Рівненською обласною прокуратурою не виконано покладений законодавством обов`язок щодо негайного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у справі № 460/6804/20 про поновлення її на роботі, що свідчить про її протиправну бездіяльність.

Отже, зазначене є підставою для притягнення відповідача до відповідальності шляхом стягнення на її користь середнього заробітку за цей період, а скасування рішення суду про її поновлення на роботі не є підставою для звільнення відповідача від вказаної відповідальності.

Однак, суд першої інстанції зловживаючи своїм процесуальним становищем та небажаючи задоволити позов, свідомо затягував розгляд даної справи до розгляду апеляційним судом справи № 460/6804/20, чим допустив порушення норм процесуального права.

Про це свідчить порушення судом процесуальних строків та порядку розгляду справи № 460/1658/21 за моїм позовом до Рівненської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення.

Зокрема, у поданому 07.12.2021 до суду позові вона обгрунтувала підстави його розгляду відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Разом з тим, ухвалою суду від 20.01.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.02.2022, у яке вона не змогла прибути, у зв`язку з тим, що захворіла, про що по телефону повідомила секретаря судового засідання.

Судом вирішено перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, незважаючи на те, що вона у судове засідання з`явилася, про що свідчить запис у книзі відвідувачів суду за 24.03.2022.

Проте, незважаючи на вказану процесуальну норму, суд розглянув справу лише через 86 днів з дня переходу до її розгляду у порядку письмового провадження та через 5 місяців з дня відкриття у ній провадження, що не є розумним строком для розгляду вказаної категорії справ.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом прокуратури Рівненської області від 17.08.2020 №777к позивача звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового провадження прокуратури Рівненської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 17.08.2020.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у справі №460/6804/20 позов ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури та Третьої кадрової комісії з атестації регіональних прокуратур, Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення № 10 від 09.06.2020 третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки», яким визначено, що прокурор відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Рівненської області ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Рівненської області № 777к від 17.08.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Рівненської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 17 серпня 2020 року.

Поновлено з 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 в Рівненську обласну прокуратуру на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру, а у разі відсутності в штаті такої посади - поновлено з 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 в Рівненську обласну прокуратуру на рівнозначній посаді, яка буде наявна на момент видання наказу про поновлення на роботі. Стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення 17.08.2020 по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі 28 жовтня 2021 року в сумі 375 854 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в сумі 26757,83 грн. з вирахуванням відповідних податків та зборів передбачених чинним законодавством.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2022 апеляційні скарги Рівненської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у справі № 460/6804/20 скасовано на прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Наказом Рівненської обласної прокуратури від 26.11.2021 №1252к наказ прокурора Рівненської області від 17 серпня 2020 року № 777к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Рівненської області та органів прокуратури скасовано. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Рівненської області з 17 серпня 2020 року.

Розглядаючи спір суд першої інстанції правильно врахував, що статтею 236 Кодексу законів про працю України унормовано, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 256 КАС України встановлено, що ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст.371 КАС України визначено випадки, за яких судові рішення виконуються негайно, зокрема: про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За приписами ч.2 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з дати постановлення Рівненським окружним адміністративним судом рішення від 28.10.2021 у справі №460/6804/20 у відповідача виник обов`язок виконати таке судове рішення, зокрема, в частині поновлення позивача на посаді, зазначеній в судовому рішенні, оскільки в цій частині рішення суду належало виконати негайно.

При цьому, за обставинами справи, відповідач вказане рішення Рівненського окружного адміністративного суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора виконав 26.11.2021.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду в справі № 460/6804/20 від 24.05.2022 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 було скасоване.

Згідно із статтею 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, що у зв`язку зі скасуванням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 таке судове рішення на час вирішення судом цього адміністративного спору не створює жодних правових наслідків в скасованій частині про поновлення позивача на посаді, у тому числі й щодо виконання такого судового рішення.

Факт невиконання чи неналежного виконання судового рішення, скасованого судом апеляційної інстанції, не має самостійного правового значення та не зумовлює виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків учасників такого судового провадження, позаяк після скасування відповідного судового рішення воно в скасованій частині взагалі не підлягає виконанню.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України відповідальність у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки рішення органу, який розглядав трудовий спір, в даному випадку рішення суду першої інстанції від 28.10.2021, скасоване та, відповідно, в скасованій частині втратило свою чинність.

У даній спірній ситуації судом першої інстанції враховано положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно вважав, що позов не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2022 року по справі № 460/16585/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін