Справа № 280/3099/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Справа № 280/3099/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Деревянко А.О., представника відповідача: Новікова О.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІЯ ТРАНС» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20-Е; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІЯ ТРАНС» (далі позивач, ТОВ «ЮНІЯ ТРАНС») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2021, форма «Р», про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 562 500,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2021, форма «Р», про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму 617 976,25 грн.

- податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2021, форма «В4», про збільшення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 5 619,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повдіомлень-рішень стало невизнання реальності господарських операцій між позивачем та ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ». Позивач не погоджується з такими висновками та зазначає, що на підтвердження реального здійснення спірних господарських операцій та правомірності формування показників податкової звітності до перевірки надано первинні та бухгалтерські документи, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентом виконувались у повному обсязі. Надані первинні документи дають можливість встановити зміст та обсяг операції, в них визначено найменування поставлених товарів, їх кількість і вартість, сторони господарських операцій, у зв`язку з чим такі документи в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій. У свою чергу контролюючим органом не нведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Відсутні докази на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.10.2018 у справі №802/1428/17-а, зазначає про необґрунтованість посилань відповідача на наявну в нього податкову інформацію, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий обілк (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового обліку. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, вказує на те, що товарно-транспорта накладна підтверджує операції з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, тому недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних не можуть свідчити про безтоварність спірних операцій. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 у справі №826/6280/13-а, вказує, що не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними факт порушення кримінального провадження щодо контрагентів платника податків, в якому не винесено вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження за звільненням особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав в силу приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Щодо доводів контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної кількості штатних та найманих працівників та власного та/або орендованого спеціального обладнання та техніки для виконання такого роду поставок і робіт, посилається на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, відповідно до якої наявна в інформаціно-аналітичних базах контролюючого органу податкова інформація відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган. Посилається також на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 27.03.2018 у справі №816/809/17 та від 20.03.2018 у справі №804/939/16. Вважає підтвердженим факт реальності господарських операцій з ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ». Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.05.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 15.06.2022.

Відповідач позов не визнав, 14.06.2022 подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, що призвело до заниження сум податку на прибуток підприємств, податку на додану вартість (далі також ПДВ) та завищення від`ємного значення податку на додану вартість. Перевіркою встановлено, що TOB «ЮНІЯ-ТРАНС» декларувало придбання у ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» товарів (роботів, послуг), які фактично є товарами (роботами, послугами) невідомого походження, так як відсутнє їх придбання в ланцюгах постачання або виготовлення (виконання). Цим самим, TOB «ЮНІЯ-ТРАНС» здійснювало формування активу за рахунок надходження товарів (робіт, послуг) з джерела невідомого походження (або з такого, що не відповідає документально оформленому) з їх легалізацією за рахунок використання документів ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ». В наданих до перевірки товарно-транспортних накладних відсутні підписи водіїв, а зібрана під час перевірки інформація спростовує факт транспортування вантажу, зазначеному у таких товарно-транспортних накладних. Згідно аналізу наявної податкової інформації встановлено, що ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» у 3 кварталі 2019 року не декларувало наявність основних засобів, складських приміщень, нерухоме майно відсутнє; аналізом Єдиного реєстру податкових накладних (далі також ЄРПН) не встановлено проведення фінансово-господарських операцій з набуття в оренду нежитлових приміщень. Згідно звіту з нарахування єдиного внеску за серпень 2019 року на підприємстві задекларована чисельність 5 осіб, аналізом податкової звітності не встановлено залучення стороннього трудового ресурсу у інших суб`єктів господарювання за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу. Таким чином, встановлена відсутність необхідних трудових ресурсів, технічного та кваліфікованого персоналу, що необхідний для здійснення господарської діяльності в задекларованих обсягах. За даними Єдиного реєстру судових розслідувань встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2018 за №0000196, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України (далі КК України), в ході якого з`ясовано, що ПП «МВМ-13» () має тісні фінансово-господарські відносини з ознаками фіктивності та транзитності, а саме: псевдооперацій з придбання товару (бітуму, емульсії) у суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності та транзитності. В подальшому вказане підприємство здійснювало реалізацію товару та послуг на підприємства з ознаками «фіктивності», з метою мінімізації сплати податкових зобов`язань, в т.ч. «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ». Крім того, згідно проведеного аналізу ЄРПН за відповідний та попередні періоди по ланцюгу постачання не можливо встановити виробника/імпортера товару (в т.ч. в достатньої кількості), реалізація яких оформлена від ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» на TOB «ЮНІЯ-ТРАНС» у серпні 2019 року. Отже, ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» оформлено придбання/продаж товару (робіт, послуг), первинне введення в обіг (первинний продаж) яких не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження цих товарів, робіт, послуг (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга. Крім того, до перевірки надано документи щодо підтвердження відповідності та паспорт якості «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» №01/2019 від 04.03.2019, виданий виробником TOB «НВП «ЕНЕРГІЯ ГРУП». Проведеним аналізом баз даних ДПС України та ЄРПН встановлено, що свідоцтво платника ПДВ TOB «НВП «ЕНЕРГІЯ ГРУП» анулювано 26.09.2017, відомості щодо об`єктів оподаткування за формою №20-ОПП відсутні, TOB «НВП «ЕНЕРГІЯ ГРУП» не зареєстровано жодної податкової накладної на реалізацію товару (робіт послуг), в т.ч. бітум нафтовий дорожній. Тому, проаналізувавши відомості, шо містяться у наданих підприємством первинних документах, об`єктивно неможливо прийняти зазначені документи як докази придбання та транспортування вантажу саме від ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» до TOB «ЮНІЯ-ТРАНС». Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 15.06.2022 відкладено підготовче засідання на 25.07.2022.

Ухвалою суду від 25.07.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 22.08.2022.

Ухвалою суду від 22.08.2022 відкладено розгляду справи на 24.10.2022.

20.10.2022 представник позивача подав клопотання про рогляд справи без його участі.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні 24.10.2022 представник відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити; оголошено перерву до 14.11.2022.

У судовому засіданні 14.11.2022 у відповідності до частини 9 статті 205 КАС України суд визнав за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши зміст позову, заслухавши вступне слово та пояснення, надані представником відповідача у сдовому засіданні 24.10.2022, безпосередньо дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів справи, суд встановив такі обставини.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ТОВ «ЮНІЯ ТРАНС» () за реєстровано як юридична особа 24.03.2011, номер запису: 1 443 102 0000 000400, основним видом економічної діяльності підприємства є (за КВЕД) 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с.21-22).

Станом на момент проведення податкової перевірки позивач перебував на податковому обліку у відповідача , був платником, крім іншого, податку на додану вартість відповідно до свідоцтва платника ПДВ від 02.09.2013 №200138495, анульовано 24.07.2020 у зв`язку з перереєстрацією, свідоцтво платника ПДВ від 24.07.2020 №200522156, дійсне (а.с.40).

Фахівцями ГУ ДПС у Запорізькій області, на підставі вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі ПК України) проведена документальна позапланова виїзна перевірка TOB «ЮНІЯ-ТРАНС» з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинам з ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» у серпні 2019 року при визначенні показників декларацій з податку на додану вартість за серпень 2019 року та вересень 2020 року (з урахуванням уточнюючих розрахунків) та показників фінансової звітності за 2019 рік, з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств, за результатами якої складено акт перевірки 20.09.2021 №8765/08-01-07-05/37342256 (далі Акт перевірки, а.с.40-53).

Згідно з висновками Акту перевірки встановлено порушення позивачем податкової дисципліни, а саме:

- ст.1, ст.2, ст.3, ст.4, ст.8, ст.9 Закону №996-XIV, п.5 П(С)БО 15 «дохід», п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п.5 П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2000 №39, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2019 рік на суму 450 000 грн;

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 494 381,00 грн, у тому числі: за серпень 2019 року 387 549,00 грн, за вересень 2020 року 106 832,00 грн, та завищення від`ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2020 року на суму 5 619,00 грн.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 12.11.2021, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 562 500,00 грн, у тому числі: 450 000,00 за податковим зобов`язанням та 112 500,00 за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.54-56);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 12.11.2021, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 617 976,25 грн, у тому числі: 494 381,00 грн за податковим зобов`язанням та 123 595,25 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.57-59);

- податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 12.11.2021, відповідно до якого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за податковою декларацією з ПДВ за вересень 2020 року на суму 5 619,00 грн (а.с.60-62).

Вважаючи протиправними прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних рішень стали висновки Акту перевірки, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи суд вважає за необхідне дослідити обґрунтованість таких висновків з огляду на аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи.

При цьому, позивачем не заявлено аргументів щодо порушення порядку проведення податкової перевірки, у зв`язку з чим вказані обставини судом не оцінюються.

Позиція контролюючого органу щодо порушення позивачем податкової дисципліни, ґрунтується на твердженні про те, що TOB «ЮНІЯ-ТРАНС» декларувало придбання у ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» товарів (роботів, послуг), які фактично є товарами (роботами, послугами) невідомого походження, так як відсутнє їх придбання в ланцюгах постачання або виготовлення (виконання).

Так, в Акті перевірки зазначено, що до перевірки надано видаткові накладні та податкові накладні щодо постачання товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90 з доставкою» на хагальну суму 3 000 000,00 грн, у тому числі ПДВ 500 000,00 грн. Транспортування товару оформлювалося відповідно до товарно-транспортних накладних, в яких відсутні підписи водіїв. На перевірку надано платіжне доручення по розрахункам між підприємствами №32 від 28.08.2019 на суму 3 000 000,00 грн бітум нафтовий зграхунку №122 від 16.08.2019, ПДВ 500 000,00 грн. В бухгалтерському обліку вказані взаємовідносини відображені проводкою: Дт28 «Товари» - Кт631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»; Дт 644 «Податковий кредит» - Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками». Згідно бухгалтерського обліку станом на 31.08.2021 та акта звіряння між підприємствами кредиторська (дебіторська) заборгованість відсутня. Суми податку на додану вартіть по податковим накладним включені TOB «ЮНІЯ-ТРАНС» до податкового кредиту за серпень 2019 року (декларація №) в сумі 387 549,42 грн та вересень 2020 року (уточнюючий розрахунок № від 28.04.2021) в сумі 112 450,58 грн. Згідно аналізу наявної податкової інформації встановлено, що ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» у 3 кварталі 2019 року не декларувало наявність основних засобів, складських приміщень, нерухоме майно відсутнє; аналізом ЄРПН не встановлено проведення фінансово-господарських операцій з набуття в оренду нежитлових приміщень. Згідно звіту з нарахування єдиного внеску за серпень 2019 року на підприємстві задекларована чисельність 5 осіб, аналізом податкової звітності не встановлено залучення стороннього трудового ресурсу у інших суб`єктів господарювання за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу. Таким чином, встановлена відсутність необхідних трудових ресурсів, технічного та кваліфікованого персоналу, що необхідний для здійснення господарської діяльності в задекларованих обсягах. За даними Єдиного реєстру судових розслідувань встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2018 за №0000196, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, в ході якого з`ясовано, що ПП «МВМ-13» () має тісні фінансово-господарські відносини з ознаками фіктивності та транзитності, а саме: псевдооперацій з придбання товару (бітуму, емульсії) у суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності та транзитності. В подальшому вказане підприємство здійснювало реалізацію товару та послуг на підприємства з ознаками «фіктивності», з метою мінімізації сплати податкових зобов`язань, в т.ч. «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ». Крім того, згідно проведеного аналізу ЄРПН за відповідний та попередні періоди по ланцюгу постачання, не можливо встановити виробника/імпортера товару (в т.ч. в достатній кількості), реалізація яких оформлена від ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» на TOB «ЮНІЯ-ТРАНС» у серпні 2019 року. Отже, ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» оформлено придбання/продаж товару (робіт, послуг), первинне введення в обіг (первинний продаж) яких не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження цих товарів, робіт, послуг (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга. Крім того, до перевірки надано сертифікат відповідності якості товару та паспорт якості товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90», видані виробником TOB «НВП «ЕНЕРГІЯ ГРУП». Проведеним аналізом баз даних ДПС України та ЄРПН встановлено, що свідоцтво платника ПДВ TOB «НВП «ЕНЕРГІЯ ГРУП» анулювано 26.09.2017, відомості щодо об`єктів оподаткування за формою №20-ОПП відсутні, TOB «НВП «ЕНЕРГІЯ ГРУП» не зареєстровано жодної податкової накладної на реалізацію товару (робіт послуг), в т.ч. бітум нафтовий дорожній.

На думку контролюючого органу, сукупність наведених обставин призводить до висновку шодо неможливості здійснення ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» фінансово-господарських операції в задекларованих обсягах, в тому числі здійснення поставки товару (робіт, послуг) на адресу TOB «ЮНІЯ-ТРАНС», у зв`язку з відсутністю факту (джерела) їх законного введення в обіг та/або реального задекларованого виконання, а також з відсутністю необхідних, виходячи зі специфіки операції, матеріально-технічних та трудових можливостей для здійснення господарської операції з постачання та наявністю сукупності очевидних даних щодо не провадження ним реальної економічної діяльності.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону №996-XIV визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 135.1. статті 135 ПК України визначено, що базою оподаткування податком на прибуток підприємств є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з абзацом першим пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, пункт 201.10 статті 201 ПК України доповнено абзацом нового змісту: «Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року у справі №160/3364/19 сформувала ряд важливих правових висновків, зокрема, про таке.

«п.63…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

п.64. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

п.65 Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

п.66. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу….

…109. Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті».

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ», податкові наслідки яких контролюючий орган поставив під сумнів, судом встановлено наступне.

Між позивачем (Покупець) та ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» (Постачальник) укладено Договір поставки товару №1508 від 15.08.2019, за умовами якого Постачальник зобов`язується проводити поставку (продаж) Покупцю у власність (повне господарське відання) нафтопродукти та інші продукти (надалі «Товар»), кремими партіями, відповідно до замовлення Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату та умовах цього Договору. Асортимент, найменування. Кількість, ціна та загальна вартість товару зазначаються у бухгалтерських документах Постачальника: рахунку-фактурі, видаткових накладних, які після підписання Сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні статті 266 Господарського кодексу України та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.63-66).

Сторонами підписано ряд специфікацій до Договору поставки товару №1508 від 15.08.2019, зокрема:

- специфікація №1 від 16.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній модифікований марки 60/90» в кількості 24,365 т на загальну суму 304 562,50 грн, у тому числі ПДВ 50 760,42 грн (а.с.66);

- специфікація №2 від 20.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,3 т на загальну суму 335 340,00 грн, у тому числі ПДВ 55 890,00 грн (а.с.69);

- специфікація №3 від 21.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,37 т на загальну суму 336 306,00 грн, у тому числі ПДВ 56 051,00 грн (а.с.72);

- специфікація №4 від 22.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,29 т на загальну суму 335 202,00 грн, у тому числі ПДВ 55 867,00 грн (а.с.75);

- специфікація №5 від 23.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,5 т на загальну суму 338 100,00 грн, у тому числі ПДВ 56 350,00 грн (а.с.78);

- специфікація №6 від 23.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,51 т на загальну суму 338 238,00 грн, у тому числі ПДВ 56 373,00 грн (а.с.81);

- специфікація №7 від 27.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,46 т на загальну суму 337 548,00 грн, у тому числі ПДВ 56 258,00 грн (а.с.84);

- специфікація №8 від 28.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,35 т на загальну суму 336 030,00 грн, у тому числі ПДВ 56 005,00 грн (а.с.87);

- специфікація №9 від 29.08.2019, відповідно до якої поставлено товар «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,42 т на загальну суму 338 673,50 грн, у тому числі ПДВ 56 445,58 грн (а.с.90).

Поставку здійснено за видатковими накладними:

- №112 від 16.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній модифікований марки 60/90» в кількості 24,365 т на загальну суму 304 562,50 грн, у тому числі ПДВ 50 760,42 грн (а.с.67);

- №134 від 20.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,3 т на загальну суму 335 340,00 грн, у тому числі ПДВ 55 890,00 грн (а.с.70);

- №113 від 21.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,37 т на загальну суму 336 306,00 грн, у тому числі ПДВ 56 051,00 грн (а.с.73);

- №114 від 22.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,29 т на загальну суму 335 202,00 грн, у тому числі ПДВ 55 867,00 грн (а.с.76);

- №120 від 23.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,5 т на загальну суму 338 100,00 грн, у тому числі ПДВ 56 350,00 грн (а.с.79);

- №125 від 23.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,51 т на загальну суму 338 238,00 грн, у тому числі ПДВ 56 373,00 грн (а.с.82);

- №131 від 27.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,46 т на загальну суму 337 548,00 грн, у тому числі ПДВ 56 258,00 грн (а.с.85);

- №132 від 28.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,35 т на загальну суму 336 030,00 грн, у тому числі ПДВ 56 005,00 грн (а.с.88);

- №133 від 29.08.2019 щодо товару «бітум нафтовий дорожній марки 60/90» в кількості 24,42 т на загальну суму 338 673,50 грн, у тому числі ПДВ 56 445,58 грн (а.с.91).

Оплата постановленого товару здійснена на підставі рахунку на оплату №122 від 16.08.2019 (а.с.93) платіжним дорученням №32 від 28.08.2019 на суму 3 000 000,00 грн, у тому числі ПДВ 500 000,00 грн (а.с.94).

За даними операціями складено податкові накладні, які зареєстровано в ЄРПН, а саме: №23 від 16.08.2019 на суму ПДВ 50 760,42 грн, №31 від 20.08.2019 на суму ПДВ 55 890,00 грн, №32 від 21.08.2019 на суму ПДВ 56 051,00 грн, №33 від 22.08.2019 на суму ПДВ 55 867,00 грн, №34 від 23.08.2019 на суму ПДВ 56 350,00 грн; №35 від 23.08.2019 на суму ПДВ 56 373,00 грн; №36 від 27.08.2019 на суму ПДВ 56 258,00 грн; №38 від 28.08.2019 на суму ПДВ 56 005,00 грн; №39 від 28.08.2019 на суму ПДВ 56 445,58 грн (перелік податкових накладних та факт їх реєстрації в ЄРПН відображені в Акті перевірки та сторонами не оспорюються).

Транспортування товару здійснено на підставі товарно-транспортних накладних №00000004 від 16.08.2019, №134 від 20.08.2019, №000000011 від 21.08.2019, №000000012 від 22.08.2019, №000000013 від 23.08.2019, №000000008 від 23.08.2019, №000000007 від 27.08.2019, №0.08.2019, №000000005 від 29.08.2019 (а.с.68, 71, 74, 77, 80, 83, 86, 89, 92).

Наведені первинні документи надавались позивачем під час перевірки.

Щодо висновків контролюючого органу, викладених в Акті перевірки, слід зазначити таке.

Інформація з баз даних АІС Податковий блок та податкова інформація щодо контрагентів позивача (у тому числі по ланцюгу постачання), на яку посилається відповідач, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів. Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Указана правова позиція міститься у судових рішеннях Верховного Суду, від 06.02.2018 року у справі № 816/166/15-а (№ К/9901/8403/18), від 27.03.2018 року у справі №816/809/17, від 23.10.2018 у справі №802/1428/17-а, від 27.10.2022 у справі №805/559/17-а тощо.

Податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган (постанова Верховного Суду від 03.09.2019 у спарві №810/3790/17).

Суд також відхиляє посилання відповідача на недостатність у контрагента позивача матеріальних і трудових ресурсів. Суд звертає увагу, що згідно з наданою відповідачем податковою звітністю ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» форми 1-ДФ за 3 квартал 2019 року, контрагент позивача декларував чисельність працівників у кількості 7 осіб (а.с.157). Контролюючий орган не навів пояснень, чому такої кількості працівників не було достатньо для виконання господарських операцій з позивачем.

Крім того, суд враховує усталену правову позицію Верховного Суду, висловлену, зокрема, в постановах від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі № 520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19, від 17.10.2022 у справі №640/19539/19 тощо, згідно з якою відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Також суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21 травня 2018 року у справі №2а/0470/4526/12, відповідно до якої правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача його безпосередніми контрагентами.

Щодо посилання на наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів по ланцюгу постачання, суд вказує, що в порушення статті 77 КАС України відповідач не виконав свого обов`язку з доведення обставин, на яких ґрунтується прийняте рішення, та не надав жодних доказів існування таких кримінальних проваджень, під час судового розгляду представник відповідача не зміг пояснити щодо яких осіб або фактів воно здійснюється, на якій стадії перебуває і яке значення має для вирішення спірних правовідносин. За відкритими даними Єдиного державного реєстру судових рішень інформація про вироки в даних кримінальних провадженнях відсутня. Відповідачем не надано жодних доказів вчинення достатніх дій щодо доведення даних обставин, а сама по собі наявність кримінального провадження не можуть бути розцінені судом як беззаперечні докази винності осіб у вчиненні злочину.

Щодо виявлених контролюючим органом недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду, товарно - транспортна накладна не є обов`язковим документом у господарських операціях з поставки чи купівлі-продажу товарів, проте є обов`язковою для договорів перевезення. Відсутність товарно-транспортних накладних, а також недоліки в їх заповненні, які фактично унеможливлюють встановлення основних параметрів щодо перевезення (часу, маси, дані щодо навантаження, розвантаження) ставить під сумнів фактичне переміщення таких товарів у просторі, а у разі наявності й інших доказів та встановлених обставин, наприклад щодо відсутності матеріальних, зокрема транспортних засобів та трудових ресурсів у господарюючих суб`єктів для здійснення відповідної діяльності, в тому числі і транспортування товару, свідчить на користь висновку про відсутність реальних поставок товару, а відповідно і про безпідставність формування даних податкового обліку за такими операціями. Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, або недоліки в його оформленні не можуть свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість (постанова від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 27.10.2022 у справі №805/559/17-а тощо).

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операції. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер (постанова Верховного Суду від 17.10.2022 у справі №640/19539/19).

Отже, недоліки в формоленні товарно-транспортних накладних не можуть бути єдиним свідченням нереальності господарських операій з поставки товару та мають оцінюватися в сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарської операції.

Разом із тим, необхідно звернути увагу, що в постанові від 05.09.2022 у справі №805/5190/15-а Верховний Суд зазначив, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, недоліки в їх заповненні, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, та інші обставини, які можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит).

Суд зазначає, що за умовами Договору поставки товару №1508 від 15.08.2019 позивач придбавав у ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» бітум.

Згідно з наданими сертифікатами відповідності та паспортами якості продукції (а.с.100-105) придбаний позивачем бітум відповідає ДСТУ 4044-2001 «Бітуми нафтові дорожні в`язкі».

Згідно з ДСТУ 4044-2001 «Бітуми нафтові дорожні в`язкі» цей стандарт поширюється на бітуми нафтові дорожні в`язкі, які виготовляють окисненням залишків атмосферно-вакуумної перегонки нафти і селективного розділення нафтопродуктів (асфальтів деасфальтизації, екстрактів селективної очистки), а також компаундуванням високов`яз- ких окиснених і неокиснених продуктів або прямою перегонкою нафти (бітуми). Бітуми призначені для застосування як в`яжучий матеріал для будівництва та ремонту конструктивних шарів дорожніх і аеродромних покриттів.

Отже, позивачем було придбано нафтопродукти, щодо яких законодавством України встановлено спеціальний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку.

Відповідно до розділу 5.4 «Порядок приймання нафти і нафтопродуктів під час надходження автомобільним транспортом» Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за № 805/15496, перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, та ГОСТ 27352-87 "Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов. Типы, параметры и общие технические требования".

З прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об`єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об`єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою N 1-ТТН (нафтопродукт) (далі ТТН) (додаток 3), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20 град.С відповідно до ГОСТ 3900.

Маса нафтопродукту в автоцистерні визначається зважуванням на автомобільних вагах або об`ємно-масовим методом.

Маса нафтопродуктів, розфасованих у тару, визначається зважуванням на вагах або за трафаретами на тарі (якщо нафтопродукти в заводській упаковці). Про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад.

До перевірки та до суду не надано жодних первинних документів щодо обліку отриманих позивачем нафтопродуктів

Крім того, суд зазначає, що у товарно-транспортних накладних щодо поставкаи товару зазначено місце розвантаження товару: м.Запоріжжя, вул. Краснова, 12.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В Акті перевірки також знайшло підтвердження, що позивач мав орендовані приміщення:

- на підставі договору оренди б/н від 01.02.2016 з гр. ОСОБА_1 офісне приміщення площею 41,4 кв.м за адресою АДРЕСА_2 (строк дії договору 3 роки);

- на підставі договору оренди №03НС від 01.02.2020 з ТОВ «НОМЕР ОДИН» офісне приміщення площею 16 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (строк дії договору до 31.12.2022);

- згідно договору оренди б/н від 02.01.2019 з гр. ОСОБА_2 територія під в иробницу базу 1,1 га за адресою: АДРЕСА_3 , строк дії договору 1 рік.

До суду не надано жодних доказів використання позивачем у власній господарські діяльності будь-яких приміщень за адресою АДРЕСА_4 .

Також суд не оминає увагою той факт, що на підтвердження отримання нафтопродуктів позивачем від ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» до матеріалів справи надано довіреність №50, якою директору ТОВ «ЮНІЯ-ТРАНС» довірено отримати бітум нафтовий дорожній ДНД 60/90 за рахунком фактурою №122 від 16.08.2019 (а.с.96). При цьому суд наголошує, що така довіреність видана 01.08.2019, тобто до виникнення у позивача господарських взаємовідносин з ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» та складення рахунку фактури №122 від 16.08.2019, і одразу на всю партію товару на 240 т, хоча кількість поставленого товару навіть при укладанні договору поставки не була обумовлена та визначалась у подальшому в окремих специфікаціях.

При цьому, суд також критично відноситься до посилань позивача на те, що придбаний ним бітум у кількості 219,565 т. перебуває на зберіганні у ТОВ «КАПІТАЛІНВЕСТ-ПЛЮС», з огляду на таке.

До суду надано договір №_19_ від 01.08.2019, відповідно до якого ТОВ «ЮНІЯ-ТРАНС» передало на відповільне зберігання матеріальні цінності ТОВ «КАПІТАЛІНВЕСТ-ПЛЮС», а саме бітум нафтовий дорожній модифікований марки 60/90 (а.с.106-109).

Вказаний договір укладений 01.08.2019, тобто до того, як у позивача виникли взаємовідносини з ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» щодо придбання такого товару (Договір поставки товару №1508 датований 15.08.2019).

Крім того, надані Акти передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання (а.с.110-118), товарно-транспорті накладні щодо транспортування товару від ТОВ «ЮНІЯ-ТРАНС» (пункт завантаження м.Запоріжжя, вул.Краснова, 12) до ТОВ «КАПІТАЛІНВЕСТ-ПЛЮС» (пункт розвантаження смт.Балабіно, вул.Українська, 2-Б) (а.с.119-140).

Тобто, рух товару мав відбуватися від м.Запоріжжя, вул.Краснова, 12 до смт.Балабіно, вул.Українська, 2-Б.

Водночас, до суду не надано жодних первинних документів щодо обліку, руху та зберігання нафтопродуктів в пункті навантаження м.Запоріжжя, вул.Краснова, 12 (як і будь-яких доказів наявності приміщень та/або технічної можливості здійснювати приймаття та зберігання нафтопродуктів у заявленій кількості за вказаною адресою).

Також суд звертає увагу на відсутність розумної ділової мети у придбанні такого товару позивачем (який за його твердженням починаючи з серпня 2019 року знаходиться на відповідальному збріганні та не використовується), у тому числі з огляду на види економічної діяльності позивача, адже використання такого товару в межах господарської діяльності позивача не підтверджено жодними доказами.

Крім того, суд також вважає слушними посилання відповідача на той факт, що зазначений в паспорті якості №01/2019_ від 04.03.2019 та сертифікаті відповідності №UA.174.00018-149 виробник бітуму TOB «НВП «ЕНЕРГІЯ ГРУП» на момент складання відповідних документів не був платником податку на додану вартість, оскільки свідоцтво платника податку анулювано 26.09.2017, за даними ЄРПН TOB «НВП «ЕНЕРГІЯ ГРУП» не зареєстровано жодної податкової накладної на реалізацію товару (робіт послуг), в т.ч. бітум нафтовий дорожній, що свідчить про відсутність походження товару.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 184.5 статті 184 ПК України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних. Отже первинне виникнення податкового зобов`язання з податку на додану віртість за даним товаром не відбулось, а тому право на податковий кредит, у тому числі по ланцюгу постачання, виникнути не могло.

Таким чином, суд вважає, що висновки акту перевірки про безпідставність формування позивачем показників фінансової та податкової звітності з урахуваггям господарських операцій з ПП «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ» є обґрунтованими, а тому підстави для скасування податкових повідомлень-рішень № від 12.11.2021, № від 12.11.2021, № від 12.11.2021 відсутні..

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваних рішень, а заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є не обґрунтованими, та зумовлюють висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІЯ ТРАНС» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 20-Е; ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24.11.2022.

Суддя М.О. Семененко