Справа № 620/16397/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.07.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця індексації - липень 2015 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з січня 2008 року по лютий 2018 року, враховуючи місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця індексації - липень 2015 року;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, враховуючи місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;

в решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказує, що в порушення його процесуального права не отримав від суду першої інстанції ухвали про відкриття провадження у даній справі та позовних матеріалів.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції не перевірено належним чином та не витребувано у нього документи, які встановлюють періоди служби позивача.

Так, наказом начальника Чернігівського прикордонного загону від 14.06.2016 №124-ОС «По особовому складу» старшого прапорщика ОСОБА_1 направлено до подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління, з 14.06.2016.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.06.2017 №208-ОС «По особовому складу» старшого прапорщика ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.06.2017 (даний наказ знищений діловодством прикордонного загону у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України).

Дана інформація підтверджується довідкою - розрахунком щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 від 20.06.2022 №15, відповідно до якої індексація грошового забезпечення позивачу в період з червня 2016 по червень 2017 року військовою частиною НОМЕР_1 не нараховувалась.

Також, відповідач вказує, що з січня 2016 року збільшено грошове забезпечення військовослужбовців. Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015, але й визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого у подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації.

Відповідач вважає, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до його компетенції при нарахуванні та виплаті відповідних сум. Відтак, суди не можуть встановити базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення, натомість уповноважений лише встановити право особи на її отримання.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно витягу з Наказу НОМЕР_4 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 08.08.2018 №349-ОС «По особовому складу» виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби І категорії групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » І категорії (тип Б), звільненого з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 02.07.2018 №285-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 у справі №2540/3003/18 (набрало законної сили 28.11.2018) позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

визнано дії НОМЕР_4 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної Прикордонної служби України в частині не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 липня 2015 року по 08 серпня 2018 року протиправними;

зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін Північного регіонального управління Державної Прикордонної служби України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картка платника податків НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 08 серпня 2018 року.

30.11.2018 відповідач, на виконання вказаного рішення, виплатив позивачу 9 328,65 грн.

Як вбачається з Довідки-розрахунку щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення №164, виданої фінансово-економічним відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , спірна індексація грошового забезпечення не виплачувалась позивачу з вересня 2016 року по листопад 2018 року (включно).

Втім, в листі від 13.09.2021 №11/3043 позивачу запропоновано про надання довідки-розрахунку щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 15.06.2016 по 20.06.2017 необхідно звернутися в військову частину НОМЕР_3 .

Разом з відзивом на позовну заяву (зареєстрована в суді першої інстанції 01.06.2022) відповідач надав Довідку Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2022 №6 про нараховану та виплачену індексацію ОСОБА_1 , з якої вбачається, що індексація грошового забезпечення не виплачувалась позивачу з липня 2017 року по листопад 2017 року (включно).

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягала в не нарахуванні та не виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період є протиправною. Місяцями, за якими здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовими місяцями) військовослужбовців, повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас всі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку січня 2008 року - березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними. Крім того, відповідач, здійснюючи нарахування індексації, не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Так, предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 28.02.2018 (під час проходження служби) із застосування січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, та зобов`язання виплатити таку індексацію.

При цьому, встановлюючи момент, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, колегія суддів встановила, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.10.218 у справі №2540/3003/18 відповідач здійснив 30.11.2018 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення в сумі 9 328,65 грн. (а.с. 12), що підтверджено випискою з банківського рахунку, належного позивачу, про надходження коштів. Дані обставини також сторонами у справі не заперечуються.

Із вказаного слідує, що про порушення свого права щодо неотримання індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 28.02.2018 із застосування січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, позивач повинен дізнатися при надходження на свій банківський рахунок вказаних коштів (30.11.2018).

Отже, відлік строку на звернення позивача до суду з вимогою щодо виплати індексації грошового забезпечення, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.10.218 у справі №2540/3003/18, розпочався з 30.11.2018. натомість, позивач направив свій позов до суду першої інстанції 11.11.2021, згідно відмітки штампу АТ «УКРПОШТА» на конверті (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно зі статтею 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, заява №28090/95, п. 45). Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, п. 33).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом "Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt", згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду.

З урахуванням наведених норм права та з огляду на те, що позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.07.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця індексації - липень 2015 року та здійснити відповідні виплати із застосуванням базового місяця індексації січень 2008 року, а з даним позовом звернувся лише у листопаді 2021 року, беручи до уваги обізнаність станом на листопад 2018 року позивача із сумою, яка була виплачена відповідачем на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.10.218 у справі №2540/3003/18 та наведені висновки, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції.

Колегія суддів обізнана, що ч. 1 ст. 233 Кодексу Законів про Працю України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із цим, частиною другою цієї статті встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Дійсно, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми, втім у даній справі спір щодо зобов`язання відповідача виплатити індексації грошового забезпечення позивачу з 01.07.2015 по 08.08.2018 вирішений у справі №2540/3003/18 рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду 29.10.2018, натомість у даній справі позивач звернувся до суду і зв`язку з незгодою щодо порядку обчислення вказаної виплати із застосуванням базового місяця - липень 2015 року, втім через три роки після отримання такої виплати від відповідача (30.11.2018), що є порушенням строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір за позовної заявою, яка підлягала залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених 240 цього Кодексу.

Приписи п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, зміст яких зазначено вище.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із залишенням позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 23, 240, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан