Справа № 343/1886/22
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1886/22
Провадження №: 2-а/0343/42/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/1886/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

адвокат Комарницький Е.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАА № 955757 від 18.07.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 отримав рекомендованим листом від Рожнятівського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) виклик державного виконавця, датований 03.10.2022 року за номером 13890, та постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 955757 від 18.07.2022 року (запис не розбірливий), згідно з якою на нього накладено штраф у розмірі 7500 або 8500 грн (запис не розбірливий) за порушення начебто ч. 8 ст. 121 КУпАП (запис також нерозбірливий). Вищезазначену постанову він раніше не отримував та взагалі йому нічого не було відомо про її існування, хоча в постанові вказано, що її направлено рекомендованим лисом № 10135 від 20.07.2022.

Винесена постанова не містить посилань на будь-які докази, визначені ст. 251 КУпАП, та обставини справи, передбачені ст. 280 КУпАП, тобто не має жодного мотивування. В постанові не зазначено обставин, передбачених ст. 33-35 КУпАП, які необхідно враховувати при накладенні стягнення. Тобто оскаржувана постанова за змістом не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Крім цього, постанова заповнена уповноваженою особою у такий спосіб та таким почерком, що неможливо взагалі здійснити дослідження її змісту та підстав винесення.

Постанова не містить жодних доказів про ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з її правами та обов`язками чи порядком її оскарження, а також із самою постановою. Не містить вона також і відмітки про її отримання чи запису про відмову від такого.

Інспектором поліції під час винесення оскаржуваної постанови не зазначено, яку статтю (частину, пункт) та який нормативний акт порушено позивачем, як і не викладено його зміст.

Враховуючи вказане, порушення ОСОБА_1 ст. 380 Митного кодексу України не підтверджено належними і допустимими доказами, а сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути розцінена судом як беззаперечний доказ вчинення адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанова серії БАА № 955757 від 18.07.2022 підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Відповідач на електронну адресу суду скерував відзив на позов, у якому з доводами позивача категорично не погодився, вважає їх необгрунтованими, такими, що не

відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з такого.

З матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що

18.07.2022 о 20 год 40 хв в ході патрулювання та виконання службових обов`язків поліцейським СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Госедло А.Я. виявлено, що водій транспортного засобу «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Польщі (РL), по вул. Львівська в м. Калуш керував вищевказаним Т/3, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме користування або розпорядження особою, яка не ввозила його на митну територію України, або не поміщала в митний режим.

Після зупинки даного Т/З поліцейський підійшов, належним чином представився водію та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Водієм Т/З виявився позивач, який на вимогу поліцейського пред`явив відповідні документи, після чого інспектор проінформував його, що він керує вищевказаним Т/З щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме користування або розпорядження особою, яка не ввозила його на митну територію України, або не поміщала в митний режим транзиту, та попросив пред`явити підтвердження, що саме ним - ОСОБА_1 транспортний засіб ввезено на митну територію України або поміщено в митний режим транзиту. На що останній не зміг надати будь-якого підтвердження.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, інспектор ознайомив правопорушника зі ст. 63 Конституції України та ст. 268, 289 КУпАП, заслухав його пояснення, після чого прийняв рішення розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову серії БАА №955757 про адміністративне правопорушення за ч. 8 ст. 121 КУпАП. ОСОБА_1 ознайомлено з постановою шляхом зачитування її змісту, а також запропоновано йому отримати її копію, відповідно до вимог ст. 285 КУпАП. Однак від отримання копії постанови водій відмовився, як і відмовився від її підписання. Копію постанови було направлено йому рекомендованим листом №10135 від 20.07.2022.

Таким чином, розглядаючи дану справу, інспектором було з`ясовано всі обставини, які підлягають з`ясуванню. Поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, будь-яких порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не допускав.

Постанова абсолютно читабельна та піддається ознайомленню. Її зміст такий: «18.07.2022 о 20 год 40 хв по вул. Львівській в м. Калуш водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, щодо якого порушив обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме користування та розпорядження особою, яка не ввозила його на митну територію України, або не поміщала в митний режим транзиту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Факт керування ОСОБА_1 18.07.2022 транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із змісту позовної заяви, позивачем не заперечується. Будь-яких підтверджуючих документів, що саме ОСОБА_1 ввезено вказаний транспортний засіб на митну територію України або поміщено в митний режим транзиту, позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено, що підтверджує вчинення ним порушення.

Незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення його від адміністративної відповідальності.

Представник позивача на електронну адресу суду скерував відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач скористався правом подання відзиву, в якому не спростовує доводів адміністративного позову, оскільки зміст відзиву зводиться до вільного трактування норм чинного законодавства та переконання суду у свої припущеннях щодо доведеності вини ОСОБА_1 . Крім цього відповідач не надає належних та допустимих доказів, які підтверджують його вину.

По-перше, відповідачем не надано доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а його твердження про те, що позивачем не заперечується цей факт, є нічим іншим як введенням суду в оману, так як такий не підтверджується позивачем і є предметом доказування саме для відповідача.

По-друге, відповідач, незважаючи на очевидну проблему з розбірливістю почерку заповнення постанови, стверджує, що вона абсолютно читабельна і піддається ознайомленню, та надає своєрідний переклад тексту, зазначаючи, що постанова серії БАА №955757 від 18.07.2022 містить таку інформацію: «18.07.2022 о 20 год 40 хв по вул. Львівська в м. Калуш водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме користування або розпорядження особою, яка не ввозила його на митну територію України, або не поміщала в митний режим транзиту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 8 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Таким чином, відповідач допускає підміну тексту постанови, яка мала складатися його працівником на місці зупинки, та схиляє суд до розуміння наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, визначеного частиною 8 статті 121 КУпАП.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови в силу вимог ст. 251 КУпАП мав володіти беззаперечними доказами керування ОСОБА_1 транспортним засобом та мати інформацію, яка би підтверджувала, що саме інша особа, а не він ввозив автомобіль на митну територію України або поміщував в митний режим транзиту.

Однак, такими доказами відповідач не володів як на момент винесення постанови, так і на даний час, про що свідчить відповідь від 15.11.2022 № 2788, згідно з якої в системі «Аркан» в період з 15.11.2017 по 15.11.2022 відносно перетину кордону України транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , інформація відсутня, тобто відповідач не може підтвердити, коли та ким був ввезений автомобіль.

Постанова не складалася уповноваженим працівником нацполіції на місці зупинки. Відсутність в ній підпису особи, яка притягується до відповідальності, не зазначення точного (місця) адреси зупинки транспортного засобу, не направлення постанови позивачу (квитанції чи повідомлення про отримання кореспонденції не надано) та одночасне звернення її до примусового виконання через органи ДВС свідчить про свідоме бажання приховати факт її існування та згодом створити штучні умови для особи, які перешкоджатимуть її оскарженню, та зрештою змусять піддатися стягненню.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, визначеного ч. 8. ст. 121 КУпАП, не доведена відповідачем належними та допустимими доказами, а сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути самостійним та достатнім доказом доведення вини особи. Зазначене свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В загальному позиція захисту відповідача зводиться до перекладення на позивача обов`язку доказування своєї вини, що є неприпустимим з позиції частин 2 та 5 ст. 71 КАС України, так як в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав позивача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Комарницький Е.Г. не з`явилися, останній через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій він позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 48).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 03 листопада 2022 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та поновлено строк звернення до суду. Прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

11 листопада 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

17 листопада 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позов з додатками.

25 листопада 2022 року від представника позивача на електронну адресу суду поступила відповідь на відзив, та через канцелярію суду - заява про розгляд справи за його відсутності й відсутності його довірителя.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

як встановлено в судовому засіданні, постановою серії БАА №955757 від 18.07.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП за те, що він 18.07.2022 о 20 год 40 хв по вул. Львівська в м. Калуш керував транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме користування або розпорядження особою, яка не ввозила його на митну територію України, або не поміщала в митний режим транзиту (а.с. 9).

Позивач заперечує факт керування транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вчинення ним уміненого йому в провину адміністративного правопорушення. Натомість відповідач вказує на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, на підтвердження чого надає повідомлення від 15.11.2022 № 2788/108/27/01-2022 на вих. № 394/108/26/01-22 від 15.11.2022, відповідно до якого по системі «Аркан» в період з 15.11.2017 по 15.11.2022 відносно перетину кордону України транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , інформація відсутня (а.с. 40). Вказана інформація надана на запит начальника УІАП ГУНП в Івано-Франківській області від 15.11.2022 (а.с. 39).

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, підстав для скасування постанови.

Оцінка суду:

взявши до уваги письмові заяви по суті, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонн), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та наданням забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Згідно з. ч. 8 ст. 121 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає у випадках керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції, а саме: вживає заходи для виявлення неправомірного керування транспортними засобами, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортні засоби передано у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили їх на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортні засоби, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особами, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Тобто необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладення адміністративних стягнень.

У відповідності до ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

За приписами ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд звертає увагу, що в цьому випадку закон не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Протокол про таке правопорушення працівником поліції не складався.

За приписами ч. 1, 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом викладеного, ч. 3 ст. 283 КУпАП містить імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що суд бере до уваги лише ті докази, які здобуті в порядку, що не суперечить Закону.

Однак, в оскарженій постанові відсутнє покликання на жоден із доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП.

Враховуючи відсутність протоколу у справі та відеозапису факту вчинення порушення, суд зазначає, що єдиним доказом відповідача вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Проте, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в постанові.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеною у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Невід`ємною умовою встановлення істини у справі є внутрішнє переконання судді, засноване на дослідженні доказів: безпосередньому - шляхом особистого дослідження доказів; всебічному - через оцінку всіх належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів у справі; повному - через оцінку потрібного та достатнього кількісного виміру доказів із метою формулювання однозначної позиції про обставини, які підлягають встановленню при розгляді та вирішенні адміністративної справи; об`єктивному - шляхом неупередженої, безсторонньої оцінки доказів у справі.

Оцінка доказів за внутрішнім переконанням полягає у тому, що їх достовірність та доказову силу встановлює безпосередньо суд, який розглядає справу.

Відповідач на обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав жодних доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, таких даних не міститься і в долучених до відзиву доказів. При цьому, суд звертає увагу на те, що долучене до відзиву повідомлення від 15.112022 отримане відповідачем вже після винесення оскаржуваної постанови, і воно не містить дожного доказового навантаження щодо підтвердження винуватості позивача під час розгляду адміністративної справи 18.07.2022.

Крім того, суд зазначає, що окремо сама по собі постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеною у постанові від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Також суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові не вказано норму закону, яку, на переконання відповідача, порушив позивач, хоча ч. 8 ст. 121 КУпАП є бланкетною нормою і таке зазначення повинне мати місце у постанові. В ній також відсутні відмітки про ознайомлення водія з її змістом, правами, передбаченими ст. 268, 289 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 8 ст. 121 КУпАП. Матеріали справи не містять доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративнного правопорушення, винність особи в його вчиненні, у тому числі беззаперечний факт керуванням позивачем транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що вказано в оскаржуваній постанові. Відповідачем не надано і жодного доказу, яким би було зафіксовано процедуру розгляду матеріалів справи, що унеможливлює встановлення послідовності дій поліцейського по факту вміненого у провину позивача правопорушення. Твердження відповідача про те, що поліцейський розглянув справу відповідно до вимог чинного законодавства та підставно виніс постанову є голослівними та жодним доказом не підтверджено.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без належних та допустимих доказів, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тому її слід скасувати.

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи те, що суд встановив відсутність складу адмінстративного правопорушення, поставленого у провину ОСОБА_1 , та скасовуючи оскаржувану постанову, вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає до задоволення.

Щодо питання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, то дане питання суд уже вирішив в ухвалі про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду від 03.11.2022 року, визнавши причини пропуску процесуального строку для звернення до суду поважними та поновивши його. Після відкриття провадження у справі жодних доказів, які б давали підстави вважати даний висновок суду передчасним, не долучено, а відповідно відсутні підстави для залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Розподіл судових витрат:

відповідно до положення ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 496,20 гривень.

На підставі викладеного, ст. 19, 62 Конституції України, ст. 72, 77, 90 КАС України, ст. 121, 139, 222, 245, 247, 251, 255, 258, 280, 283 КУпАП, ст. 380 МК України, ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА № 955757 від 18.07.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Української Перемоги, 15, .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич