Справа № 274/4276/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку

24 листопада 2022 року м. Житомир справа № 274/4276/22

категорія 109040000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Окис Т.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державний реєстратор відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Шутько Олени Петрівни про визнання неправомвірними бездіяльності та відмови, зобов`язання вчинити дії,

установив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до Державного реєстратора відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області Шутько Олени Петрівни про визнання неправомірною бездіяльність щодо не надання відповіді на запити та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав не надання документа про сплату судового збору у визначеному законом розмірі та встановлено строк для усунення недоліків позову тривалістю 10 днів з дня вручення вказаної ухвали шляхом подання до суду документа про доплату судового збору у розмірі 992,40 грн або обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору з належним чином оформленими доказами існування підстав, визначених законом для такого звільнення, зокрема, довідки управління Пенсійного фонду України про розмір отриманої пенсії за 2021 рік та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків Державної податкової служби України про суми виплачених доходів за 2021 рік.

На виконання ухвали суду, позивач подав до суду заяву, в якій просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним станом та відсутністю коштів для сплати судового збору.

Суд, дослідивши клопотання позивача про звільнення від сплати судових витрат, дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон).

Частиною 1 статті 8 цього Закону встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати з наступних підстав: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до частини 2 цієї правової норми суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Таким чином, положеннями частини 1 статті 8 Закону визначено чіткий перелік умов, за наявності яких позивача може бути звільнено від сплати судового збору.

Окрім того, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів, які розглядаються в призмі вирішення питання стосовно звільнення від сплати судового збору.

При вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору визначальним є майновий стан особи, а саме її дохід за календарний рік, що передує року звернення до суду з позовною заявою.

Позивачем на обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору зазначено про отримання основного доходу у вигляді мінімальної пенсії.

Однак, позивач не надав довідки про розмір отриманої ним пенсії за попередній 2021 календарний рік, а також не надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків Державної податкової служби України про суми виплачених доходів за аналогічний рік.

Отже, позивач не надав доказів наявності у нього статусу особи, визначеної у пункті 2 частини 1 статті 8 Закону №3674-VI або існування будь-яких інших передбачених законодавством підстав для звільнення від сплати судового збору.

Також суд зауважує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим. Це допускається, оскільки право доступу до суду за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб. Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Однією з гарантій реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 № R (81): "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово зауважував, що вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Отже, вимоги ухвали суду позивач не виконав.

Згідно з частинами 2, 3 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на вчинення позивачем дій на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд уважає за необхідне продовжити строк для усунення визначених в ухвалі від 14 жовтня 2022 року недоліків на п`ять днів з дати отримання копії цієї ухвали.

Керуючись статтями 121, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення визначених в ухвалі суду від 24 жовтня 2022 року недоліків на 5 (п`ять) днів з дати отримання копії даної ухвали

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Окис