Справа № 640/8048/22
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року м. Київ № 640/8048/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом доОСОБА_1 Головного управління Національної поліції у місті Києві
провизнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі- Позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - Відповідач , ГУ НП у м. Києві), в якій просить:

1. визнати протиправним та скасувати Наказ начальника ГУНП у м. Києві генерала поліції третього рангу Івана Вигівського № 673 о/с від 25.04.2022, щодо особового складу, про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

2. визнати звільнення ОСОБА_1 зі служби з поліції незаконним;

3. зобов`язати начальника ГУНП у м. Києві поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві;

4. стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач наголосив, що його звільнення є незаконним, оскільки його відсутність на роботі була обумовлена поганим самопочуттям, про що він повідомляв керівництво. Також зазначив, що Відповідач порушив вимоги Порядку проведення службових розслідувань в Національній поліції України, оскільки Позивача було позбавлено права надати пояснення, документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджувалися під час проведення відносно нього службового розслідування.

Представник ГУ НП у м. Києві подав до суду письмовий відзив на позов, в якому наголосив, що звільнення Позивача є законним, оскільки, як встановлено в ході службового розслідування, він безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, тобто самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань в умовах правового режиму воєнного стану, тобто допустив дисциплінарний проступок.

Позивач подав до суду письмову відповідь на відзив, в якій наголосив, що доводи представника відповідача є такими, що не відповідають дійсності, тож не мають прийтися судом до уваги.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, враховуючи пояснення їхніх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач 02.08.1999 по 14.09.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ та з 15.05.2019 по 04.05.2022 - в Національній поліції України (том 1, а.с. 7).

Актами про відсутність на службі від 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022 зафіксовано відсутність Позивач на службі без поважних причин (том 1, а.с. 61, 62, 63, 64, 65).

Відповідно до доповідної записки начальника Оболонського управління поліції полковника поліції Віктора Михайленка від 30.03.2022, Позивач був відсутній на службі 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022, у зв`язку з чим наявні підстави для проведення службового розслідування (том 1, а.с. 51).

На підставі вказаної доповідної записки від 30.03.2022 наказом ГУ НП у м. Києві від 06.04.2022 № 448 було призначено службове розслідування відносно Позивача (щодо викладених обставин відсутності на службі) (том 1, а.с. 52).

Згідно з письмовими поясненнями Позивача від 13.04.2022 вбачається, що з 27.03.2022 по 30.03.2022 він знаходився вдома за місцем проживання, оскільки погано себе почував по стану здоров`я. Про своє захворювання він повідомив керівництво відділу. У відомчу поліклініку не звертався, а звертався у телефонному режимі до свого сімейного лікаря, яка призначила лікування. Лікарняний лист не відкривав, оскільки лікувався самостійно (том 1, а.с. 53).

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни майором поліції ОСОБА_1 , затвердженого начальником ГУ НП у м. Києві генералом поліції третього рангу Іваном Вигівським від 15.04.2022 (том 1, а.с. 44-50), до ГУ НП у м. Києві з Оболонському управління поліції 30.3.2022 надійшла доповідна записка начальника Оболонського управління поліції полковника поліції Віктора Михайленка про відсутність на службі оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Оболонського управління поліції ОСОБА_1 , в якій було зазначено, що 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022 ОСОБА_1 був відсутній на службі в Оболонському управлінні поліції, про причини невиходу на службу керівництво не повідомив, чим порушив вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абзацу 2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

У зазначеному висновку зафіксовано, що ОСОБА_1 повинен був прибути на інструктаж 26.03.2022 та 27.03.2022 та заступати в наряд по охороні адмінбудівлі, однак до місця несення служби не прибув 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022, про причини своєї відсутності нікого не повідомив. При здійсненні телефонних дзвінків на належний йому номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) не відповідав. 31.03.2022 ОСОБА_1 прибув на службу та на своєму телефоні показав фото довідки, виданої 30.03.2022 лікарем КНП ЦПМСД № 1 Голосіївського району м. Києва ОСОБА_2 про те, що він знаходився на амбулаторному лікуванні в сімейного лікаря з діагнозом: хронічний гастрит стадії загострення і хронічним панкреатит стадії загострення.

З метою перевірки наведених обставин, 01.04.2022 за вих. № 1354/125/51/01-2022 було надіслано запит до КНП ЦПМСД № 1 Голосіївського району м. Києва (том 1, а.с. 55), у відповідь на який листом від 01.04.2022 в.о. директора КНП ЦПМСД № 1 Голосіївського району м. Києва (том 1, а.с. 56) повідомив, що ОСОБА_1 задекларований до лікаря ОСОБА_2 30.03.2022 звертався до неї в телефонному режимі з приводу погіршення стану здоров`я, йому була надана консультація та призначено лікування, також було рекомендовано звернутися особисто для корекції лікування і видачі довідки про захворювання, але він більше до лікаря не звертався. Вказане підтверджує перебування ОСОБА_1 на лікування лише 30.03.2022 та одночасно безпідставну його відсутність 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022. Також з`ясовано, що у вказані дні ОСОБА_1 не звертався за лікуванням до ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» (том 1, а.с. 57, 58).

У свою чергу, під час опитування у своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що з 27.03.2022 по 30.03.2022 він знаходився за місцем свого проживання, оскільки погано себе почував. У відомчу поліклініку МВС у м. Києві не звертався, аде звертався в телефонному режимі до свого сімейного лікаря, лікарняний не відкривав, бо лікувався сам.

Згідно з поясненнями начальника відділу кримінальної поліції Оболонського управління поліції ОСОБА_3 (том 1, а.с. 59-60), ОСОБА_1 не прибув на службу 03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022 та свою відсутність нічим не пояснив. При здійснення неодноразових дзвінків не відповідав, про точне місце перебування, про своє перебування на лікарняному та про будь-які проблеми зі здоров`ям не повідомляв. 31.03.2022 прибув на службу, показав на телефоні фото вищезгаданої медичної довідку, оригінал довідки не надав.

На підставі викладеного Комісія дійшла висновку про те, що відомості, як стали підставою для призначення службового розслідування вважаються такими, що підтвердилися.

Тож, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України до оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Оболонського управління поліції, майора поліції ОСОБА_1 слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 22.04.2022 № 261 «Про застосування дисциплінарного стягнення до майора поліції ОСОБА_1 », за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до Позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зі вказаним наказом Позивач ознайомлений 22.04.2022 (том 1, а.с. 8-9, 41-43).

Зі змісту зазначеного наказу також вбачається, що у ході службового розслідування, проведеного на підставі ГУ НП у м. Києві від 06.04.2022 № 448 «Про призначення та проведення службового розслідування» щодо порушення службової дисципліни оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Оболонського управління поліції, майором поліції ОСОБА_1 » встановлено безпідставну його відсутність на службі без поважних причин в Оболонському ГУ НП у м. Києві 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022. Такі дії поліцейського ОСОБА_1 свідчать про низькі моральні та ділові якості, свідоме ігнорування вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Натомість, у позовні заяві Позивач зазначив, що під час несення служби в Оболонському ГУ НП у м. Києві під час воєнного стану, йому 26.03.2022 стало погано на робочому місці і він відпросився додому для прийняття ліків та відпочинку, про що повідомив своє безпосереднє керівництво відділу. На домашньому лікуванні за місцем свого проживання він перебував до 30.03.2022, про що повідомляв керівників по мобільному телефону. Офіційно до лікаря та отримання лікарняного він звернувся, оскільки 26.03.2022 та 27.03.2022 були вихідними днями (субота та неділя), і лікарі не працювали. В подальшому, 28.03.2022 він звернувся по телефону до сімейного лікаря ОСОБА_2 КНП ЦПМСД № 1 Голосіївського району м. Києва, яка поставила діагноз та призначила лікування, про що свідчить довідка від 30.03.2022. Після того, як йому стало краще 30.03.2022 він прибув на роботу та продовжив несення служби.

Згідно з довідкою від 30.03.2022, виданою лікарем КНП ЦПМСД № 1 Голосіївського району м. Києва Гульпою М.М. вбачається, що Позивач знаходився на амбулаторному лікуванні в сімейного лікаря. Разом з тим, період перебування на такому лікуванні у довідці відсутній (том 1, а.с. 31).

Разом з тим, згідно з листом ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» від 22.06.2022 № 33/31-510 (на лист відповідача від 20.06.2022 № 418/125/13/02-2022) заклад працює в наступному режимі: стаціонар Госпіталю - цілодобово; поліклініка Госпіталю - пн.-пт. - з 08:00 до 19:00; сб. та нд. - лікар-терапевт - з 09:00 до 19:00.

При цьому, Позивач надав копії стройових записок відділу кримінальної поліції Оболонського ГУ НП у м. Києві, на яких відсутній підпис начальника, за 26.04.2022, 27.04.2022, 28.04.2022, 29.04.2022, з яких вбачається, що Позивач 27.04.2022, 28.04.2022, 29.04.2022 значиться на лікарняному, а 26.04.2022 значиться у списку поліцейських для відпрацювання затриманих (том 1, а.с 27, 28, 29, 30).

Також в матеріалах справ наявні копії стройових записок відділу кримінальної поліції Оболонського ГУ НП у м. Києві, на яких відсутній підпис начальника, за 27.04.2022, 28.04.2022, 29.04.2022, з яких вбачається, що Позивач 27.04.2022, 28.04.2022 значиться у списку поліцейських для ВП № 2, а 29.03.2022 - безпідставно відсутній.

Разом з тим, відповідно до довідки заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Оболонського ГУ НП у м. Києві Петра Клименка, у період з 26.03.2022 по 29.03.2022, після введення воєнного стану та введення активних бойових дій на околицях міста Києва, стройові записки були відсутні за для збереження конфіденційної інформації та не розповсюдження анкетних даних працівників управління.

Також, відповідно до довідки начальника відділу кримінальної поліції Оболонського ГУ НП у м. Києві від 08.04.2022, у зв`язку з введенням воєнного стану в період з 24.02.2022 по 31.03.2022 реєстрація документації сектором документального забезпечення не здійснювалась з технічних причин (том 1, а.с. 66).

На підставі наказу ГУ НП у м. Києві від 22.04.2022 № 261, наказом начальника ГУ НП у м. Києві генерала поліції третього рангу Івана Вигівського № 673 о/с від 25.04.2022 «Щодо особового складу» Позивача звільнено зі служби в поліції з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Оболонського управління поліції, 04.05.2022 відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»(том 1, а.с. 6).

Вважаючи наказ відповідача № 673 о/с від 25.04.2022 протиправним, а своє звільнення незаконним, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування та застосування наслідків такого скасування (поновлення на посаді, стягнення суми заробітку за вимушений прогул).

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам і поясненням сторін (їх представників) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі також - Закон), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (стаття 1 Закону).

За приписами частин першої, четвертої статті 8 Закону, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до частини першої статті 17 Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою, четвертою статті 18 Закону, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

У свою чергу, за приписами пунктів 24, 34 частини першої статті 23 Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості; здійснює у взаємодії зі Збройними Силами України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України боротьбу з диверсійно-розвідувальними силами агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Частиною другою статті 24 Закону встановлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Водночас, відповідно до статті 19 Закону, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Статут), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої, другої статті 1 Статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з частиною третьою статті 1 Статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Разом з тим, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Статуту).

Відповідно до статті 12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За правилами статті 13 Статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (частина перша статті 15 Статуту).

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (частина перша статті 16 Статуту).

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина четверта статті 16 Статуту).

У свою чергу, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій (частина перша статті 18 Статуту).

Системний аналіз наведених норм у взаємозв`язку зі встановленими судом обставинами справи, свідчить про їх дотримання Відповідачем.

Статтею 19 Статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналіз наведених положень діючого законодавства є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався (зокрема, і на даний час з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022).

Відповідно до пункту 3 вказаного вище Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30- 34, 38, 39, 41- 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Як вже зазначено в описовій частині рішення, до Відповідача надійшла доповідна записка начальника Оболонського управління поліції полковника поліції Віктора Михайленка від 30.03.2022, з якої вбачається, що Позивач був відсутній на службі 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022, без поважних причин, що стало підставою для проведення відносно нього службового розслідування. Вказані обставини підтверджуються актами про відсутність на службі від 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022, якими зафіксовано відсутність Позивач на службі без поважних причин.

Обставини відсутності на службі у вказаний вище період Позивачем не заперечується. Проте, таку свою відсутність Позивач пояснив поганим самопочуттям.

Водночас, суд вбачає, що такі пояснення Позивача не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами (офіційними документами), зокрема, листком непрацездатності та/або рапортом, натомість спростовані зазначеними актами про відсутність на роботі без поважних причин 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022.

У свою чергу, відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 328 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.03. 2021 № 323) (далі - Порядок № 328)листок непрацездатності - сформований (виданий) програмними засобами Реєстру на підставі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ, що є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) - електронний документ, що формується на підставі медичних записів в електронній системі охорони здоров`я та містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для створення листка непрацездатності (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 328).

Таким чином, саме листок непрацездатності є підставою для звільнення від роботи, тобто офіційним документом, що підтверджує поважність причин відсутності на роботі.

Водночас відсутність Позивача на службі 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022 листком непрацездатності не підтверджено.

Відповідно, суд не приймає до уваги, як доказ поважності відсутності Позивача на службі 30.03.2022, у розумінні статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України, довідку від 30.03.2022, видану лікарем КНП ЦПМСД № 1 Голосіївського району м. Києва Гульпою М.М.

Також зважаючи на обставини справи у взаємозв`язку з наявними у ній доказами, суд не приймає до уваги посилання Позивача на дані стройових записок відділу кримінальної поліції Оболонського ГУ НП у м. Києві за спірний період, оскільки такі записки не підтверджують облік робочого часу Позивача та його фактичну присутність на службі. За своєю природою, стройова записка визначає порядок розташування особового складу.

Більше того, Позивач навпаки підтверджує обставини своєї відсутності 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022.

При цьому, Позивачем не надано будь-яких обґрунтованих пояснень щодо неможливості звернення до спеціалізованої медичної установи ДУ «ТМО МВС України по місту Києву», до якої Позивач прикріплений як працівник поліції, яка, як підтверджено матеріалами справи, працювала в штатному режимі усі дні 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022 та 30.03.2022, у тому числі вихідні.

Окрім наведеного, відповідно до службової характеристики, наданої начальником Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 25.10.2022, Позивач характеризується негативно, як не ініціативний працівник. До виконання поставлених завдань відносився зверхньо. Відсутні результати в напрямку оперативно-розшукової діяльності. З початку 2022 року Позивачем не розкрито жодного кримінального провадження. За складом характеру конфліктний, деколи проявляє агресію та порушення службової дисципліни. Не вміє будувати взаємовідносини у колективі та важко пристосовується, займав негативну позицію.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються обставини вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, а саме прогулу - відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12.01.2012 у справі «Горовенки та Бугара проти України» зазначив, що уряди та правоохоронні органи забезпечують те, щоб усі посадові особи з підтримання правопорядку мали відповідні моральні, фізичні та психологічні якості для ефективного виконання своїх функцій і проходили безперервну та ретельну професійну підготовку. Необхідно періодично здійснювати перевірку їхньої придатності для виконання таких функцій.

Суд повторив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 17.06.2008 у справі «Абдулла Їлмаз проти Туреччини»).

У свою чергу, у статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» наведено текст присяги працівника поліції: «усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Отже, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. У зв`язку з чим, складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Застосування дисциплінарного стягненні у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок здійснено Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а.

Отже підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Як вже зазначено вище, матеріалами справи підтверджуються обставини вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у неприбутті на службу в умовах воєнного стану, тож така поведінка Позивача свідчить про його особисту недисциплінованість, недотримання вимог законодавства та невиконання посадових обов`язків.

При цьому, позовна заява Позивача не містить обґрунтування відсутності в його діях дисциплінарного поступку, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що Відповідач правомірно та обґрунтовано застосував до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що Відповідач виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування, натомість Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами наведені у позовній заяві доводи.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5, 6, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Головне управління Національної поліції у місті Києві (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович