Справа № 120/6343/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 листопада 2022 р. Справа № 120/6343/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі-відповідач2), у якому просив:

визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.06.2022 № 82 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію за віком з 18.06.2022 року згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши ОСОБА_1 до загального трудового (страхового) стажу період роботи з 08.09.1993 по 05.12.1994 у Мелітопольському вагонному депо Придніпровської залізниці, згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 ;

стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 992,40 гривень.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 82 від 07.06.2022 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Позивач вважає таке рішення протиправним, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 12.08.2022 даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Позивач вимоги вказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху виконав.

Ухвалою суду від 14.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

01.11.2022 представником відповідача1 подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.06.2022 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Вік позивача на момент звернення за пенсією - 62 роки 11 місяців 13 днів. За умови дотримання вимог ч.2 ст.26 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію позивачу можливо призначити пенсію за віком, починаючи з 18.06.2022 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення визначеного пенсійного віку, тобто 63-річного віку.

За принципом екстериторіальності зазначена заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві.

За результатами звернення було прийнято рішення про відмову в призначенні Позивачу пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За змістом рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві №82 від 07.06.2022 страховий стаж позивача склав 18 років 8 місяців 17 днів.

Відповідач 1 вказує, що під час здійснення вторинного контролю за правильністю призначення пенсії, повторно розглянуто наявні в матеріалах електронної пенсійної справи №82 документи, та виявлено зауваження стосовно правильності обчислення страхового стажу ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві направлено лист щодо перегляду винесеного рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вищевикладеного.

Вирішення питання про призначення пенсії позивачу на сьогодні перебуває на розгляді територіальних органів Пенсійного фонду України.

За таких обставин, відповідач вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

У встановлений судом строк відповідач 2 відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

01.06.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вік позивача на момент звернення за пенсією - 62 роки 11 місяців 13 днів.

За принципом екстериторіальності зазначена заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.07.2022 повідомлено позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві №82 від 07.06.2022 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії вказано, що відповідно до частини другої статті 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 19 років.

Відповідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, ідентифікаційний номер, військовий квиток, диплом) загальний страховий стаж складає 18 років 8 місяців 17 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Не враховано до стажу періоди роботи з 08.09.1993 по 05.12.1994 (запис про звільнення не завірено печаткою). Рекомендовано додати довідку про перейменування підприємства, яке внесло зміни на титульній сторінці трудової книжки.

Враховуючи наведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом статті 48 КЗпП України - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Спірні правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону №1058.

Згідно вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених Законом випадках іншу відповідальність.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Судом досліджено трудову книжки НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається, що з 08.09.1993 позивач прийнятий по переводу слюсарем по ремонту 3-го розряду у Мелітопольському вагонному депо Придніпровської залізниці (запис 17 трудової книжки); 05.12.1994 року позивач звільнений за власним бажанням у Мелітопольському вагонному депо Придніпровської залізниці (запис 19 трудової книжки).

Разом з тим, підставою для не зарахування до стажу періоду роботи з 08.09.1993 по 05.12.1994 слугувало відсутність печатки на записі про звільнення.

Оглянувши записи в трудовій книжці № НОМЕР_2 , суд встановив, що дійсно запис про звільнення не завірений печаткою підприємства. Водночас біля запису міститься відбиток штампу із зазначенням посади відповідальної особи, яка здійснила відповдіний запис, а також підпис та прізвище такої особи.

Враховуючи наведне, суд вважає твердження відповідача безпідставними, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також листом Регіонального відділення «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 01.07.2022 року щодо підтвердження стажу ОСОБА_1 повідомлено, що адреса розташування архіву структурного підрозділу «Вагонне депо Мелітополь» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» - Запорізька область, м. Мелітополь, вулиця Лінійна, 1, що станом на 01.07.2022 перебуває на тимчасово непідконтрольній території, а тому доступу до документів немає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач вживав заходів щодо витребування відповідних документів, які б підтверджували його стаж. Водночас із незалежних від нього причин, такі документи надано не було.

Враховуючи наведене, спірний період роботи повинен бути зарахований позивачу до загального страхового стажу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 року по справі №490/12392/16-а.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Головне управління не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Трудова книжка позивача містить записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.06.2022 № 82 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком є неправомірним.

А тому позовна вимога про скасування спірного рішення підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію, то суд керується наступним.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України №1058, право на призначення пенсії за віком мають особи, які в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 досігли віку 63 років за наявності страхового стажу не менше 19 років.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що стаж позивача складає 18 років 8 місяців 17 днів.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність не зарахування до стажу позивача періоду роботи з 08.09.1993 по 05.12.1994, то враховуючи зазначені обставини страховий стаж позивача становить більше 19 років. 17.06.2022 позивач досяг віку 63 роки. А тому наявні умови необхідні для призначення пенсії.

Відтак позовна вимога зобов`язального характеру також підлягає задоволенню.

Також суд звертає увагу, що після винесень рішень про відмову у призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві позбавляється технічної можливості доступу до пенсійної справи та виконання рішення суду. Така можливість наявна лише у спеціалістів відділу призначення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, оскільки зверталася позивач саме до даного територіального органу Пенсійного фонду України та перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно до ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спір виник у зв`язку із прийняттям відповідачем 2 спірного рішення, тому сплачений при зверненні до суду судовий збір, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.06.2022 № 82 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 18.06.2022 року згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши ОСОБА_1 до загального трудового (страхового) стажу період роботи з 08.09.1993 по 05.12.1994 у Мелітопольському вагонному депо Придніпровської залізниці, згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 992,40 гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 )

відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21050)

відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053)

Повне судове рішення складено та підписано суддею 28.11.2022.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна