Справа № 200/410/22
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року Справа№200/410/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача: Київська митниця (адреса б-р Гавела Вацлава, 8-А, м. Київ, 03124, ) про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення під час проходження публічної служби, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Київської митниці (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 10.12.2021 № 915-о «Про застосування дисциплінарного стягнення»

Ухвалою суду від 13.01.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, обгрунтовані тим, що в матеріалах дисциплінарної справи немає відомостей про дати авіаційних накладних, відсутність яких стала підставою для дисциплінарного провадження. Відсутність таких відомостей не дає змоги визначити граничний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності та встановити обставину того, чи виконував позивач в цей період обов`язки начальника митного поста «Бориспіль».

Оскаржуваний наказ, матеріали дисциплінарної справи не містять інформації про конкретний пункт положення про митний пост «Бориспіль», який порушив позивач. При цьому, відсутні докази, які підтверджують ознайомлення позивача із цим положенням.

Позивач наполягає, що оскаржуваний наказ видано без наявності посадової інструкції, що визначала би коло обов`язків позивача на посаді начальника митного поста «Бориспіль».

На переконання позивача відповідач безпідставно послався на положення п.п. 1, 6, 7 ч. 1 ст 8 Закону України «Про державну службу», оскільки відсутні докази, підтверджуючі обставину порушення позивачем згадуваних положень цього закону.

Позивач наголошує, що відповідач при виданні оскаржуваного наказу необґрунтовано не врахував його позитивну характеристику та відсутність досвіду на керівних посадах.

На підставі викладеного, позивач просить визнати протиправним та скасувати оскаржуваний наказ.

У відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти позову, представник відповідача вказав на те, що дисциплінарною комісією була встановлена обставина порушення посадовими особами митного органу положень нормативно-правових актів, що регулюють зберігання документів митного оформлення, що призвело до відсутності в архіві ряду авіаційних накладних. Також було виявлено порушення положень нормативно-правових актів, що регулюють правила митного контролю.

У зв`язку із виявленими порушеннями звільнено з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби, одну посадову особу митниці, іншій посадовій особі оголошено догану.

Представник відповідача вказав, що авіаційні накладні, відсутність яких була виявлена в ході дисциплінарного провадження, складені у період, коли позивач виконував обов`язки начальника митного поста «Бориспіль». Позивач повідомлявся про проведення дисциплінарного провадження електронною поштою, однак пояснень не надав. На переконання відповідача тимчасове покладання обов`язків начальника митного поста не є підставою для укладання нового контракту. Оскаржуваний наказ містить конкретизацію дисциплінарного проступку позивача та прийнятий у строки, які визначені ст. 77 Закону України «Про державну службу». Застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця, формами якої є не лише умисел, а й необережність. На підставі викладеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив, представник позивача вказує на обставину відсутності вини позивача. Оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем без урахування права позивача на участь у процесі прийняття рішення, оскільки позивач був позбавлений можливості надати пояснення. Відповідач направив документи на помилкову адресу електронної пошти. Матеріали дисциплінарної справи не містять доказів, які підтверджують дати авіаційних накладних. Оскаржуваний наказ не містить посилань на посадову інструкцію начальника митного поста «Бориспіль», положення якої не виконав позивач.

У запереченнях на відповідь на відзив представником відповідача наголошено, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності безпосередньо за неналежну організацію роботи митного поста «Бориспіль» та незабезпечення контролю за виконанням підпорядкованими посадовими особами вимог законодавства. Заперечуючи проти аргументів позивача стосовно помилкової адреси електронної пошти, представник відповідача вказав, що відповідна адреса електронної пошти була вказана позивачем в анкеті доброчесності посадової особи Державної митної служби України. Заперечуючи проти аргументів позивача стосовно не ознайомлення позивача з положенням про Митний поста «Бориспіль», представник відповідача зазначив, що укладений контракт про проходження державної служби зобов`язує позивача виконувати у тому числі положення про структурні підрозділи. Крім того, позивач, надаючи добровільну згоду на покладання обов`язків начальника митного поста «Бориспіль», усвідомлював необхідність ознайомлення з положенням про цей пост.

Дослідивши подані позивачем докази, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 проходить державну службу на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Бориспіль» Київської митниці згідно з контрактом про проходження державної служби від 29.06.2021, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

12.07.2021 Державною митною службою України прийнято наказ №734-о «Про покладання виконання обов`язків», яким на позивача покладено виконання обов`язків начальника митного поста «Бориспіль» Київської митниці з 13.07.2021 по 12.10.2021.

22.09.2021 Державною митною службою України прийнято наказ №1175-о «Про покладання виконання обов`язків», відповідно до п. 2 якого наказано вважати таким, що втратив чинність з 22.09.2021 наказ Державної митної служби України №734-о від 12.07.2021 «Про покладання виконання обов`язків».

24.09.2021 посадовими особами відповідача був складений акт про проведення перевірки з окремих питань. Метою здійснення перевірки було виявлення причин та умов, що призвели до втрати авіаційних накладних 501-10655584, 501-03836862, 235-21131622, 566-15035300, 020-31233333, 157-19241353, 235-21143986, 674-46284836.

В ході перевірки було встановлено, що в архіві митного органу відсутні вищеперелічені авіаційні накладні, митне оформлення по яким здійснював державний інспектор відділу митного оформлення №5 митного поста «Бориспіль» О.А. Ридіков .

На підставі викладеного у вказаному акті зроблені висновки про те, що:

державним інспектором відділу митного оформлення №5 митного поста «Бориспіль» Ридіковим О.А. не дотримано вимог наказу Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» в частині зберігання документів та матеріалів митного оформлення, розпоряджень керівництва митного поста «Бориспіль» та посадової інструкції, що призвело до порушення п. 1, 6, 7, ч. 1, ст. 8 Закону України «Про державну службу»;

в.о. заступника начальника митного поста - начальником відділу митного оформлення № 5 митного поста «Бориспіль» І.А. Георгієвою не вжито достатніх заходів та не забезпечено дієвого контролю за зберіганням матеріалів митного оформлення товарів, які переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, що призвело до їх втрати, а також не дотримано вимог пунктів 2.2.14, 3.2.1, 3.2.3 Положення про Відділ митного оформлення № 5 митного поста «Бориспіль» та посадової інструкції, чим порушено п. 1, 6, 7, частини 1, статті 8 Закону України «Про державну службу»;

позивачем під час виконання обов`язків начальника митного поста «Бориспіль» не дотримано вимог п.18 Положення про митний пост «Бориспіль» Київської митниці, затвердженого наказом Київської митниці від 01.07.2021 №46, чим порушено пункти 1, 6, 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу».

27.09.2021 в.о. начальника Управління внутрішньої безпеки Державної митної служби України складено доповідну записку №25/258, адресовану голові Державної митної служби України, в якій повідомлено про виявлення в ході перевірки ряду порушень з боку посадових осіб Київської митниці при здійсненні митного контролю.

Зокрема, під час виконання митних формальностей та здійснення митного контролю за рядом авіаційних накладних посадовими особами Київської митниці (О. Ридіковим, В. Косиньским, О. Шмерецькою, Р. Тимцем) не дотримано вимог ст. 336 Митного кодексу України, п.п. 3.1-3.4 розділу ІІІ Порядку Порядку заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.2012 №614, пунктів 2.2.14 Положення про відділ, пунктів 1 та 3 розділу 3 посадової інструкції, чим порушено пункти 1, 6, 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» .

Заступником начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення №5 митного поста «Бориспіль» І.А. Георгієвою не дотримано вимог пунктів 2.2.14, 3.2.1, 3.2.3 Положення про відділ, пунктів 1 та 3 розділу 3 посадової інструкції, чим порушено пункти 1, 6, 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу».

Позивачем як в.о. начальника митного поста «Бориспіль» Київської митниці не дотримано вимог пункту 18 Положення про митний пост, чим порушено пункти 1, 6, 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу».

11.10.2021 на підставі вищевказаних акту та доповідної записки відповідачем прийнятий наказ №235 «Про порушення дисциплінарних проваджень», яким порушено дисциплінарне провадження стосовно ряду посадових осіб відповідача, у тому числі позивача.

25.11.2021 відповідач прийняв наказ №306 «Про продовження дисциплінарного провадження», відповідно до п. 1.1. якого продовжено дисциплінарне провадження стосовно позивача до 10.12.2021. Цього ж дня відповідач направив позивачу електронною поштою на адресу (адреса електронної пошти, вказана позивачем в анкеті доброчесності посадової особи Державної митної служби України) лист з пропозицією з`явитися на засіданні дисциплінарної комісії для надання пояснень або надіслання їх на адресу відповідача. Також посадовими особами відповідача був складений протокол про доведення інформації про виклик позивача на засідання дисциплінарної комісії.

30.11.2021 посадовими особами відповідача складено акт фіксації відмови від надання письмових пояснень. В цей же день дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ складено подання в якому зазначено, що за результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи (протокол засідання Дисциплінарної комісії від 30.11.2021 №4/2021) Дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність в діях позивача (в період, що перевірявся виконував обов`язки начальника митного поста «Бориспіль») дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст 65 Закону України «Про державну службу».

На підставі вищевказаного подання рекомендовано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Позивачу направлений лист електронною поштою на адресу з вищезгаданим поданням та пропозицією надати пояснення. Також посадовими особами відповідача був складений протокол про доведення інформації про виклик позивача на засідання дисциплінарної комісії.

08.12.2021 складений акт відмови акт фіксації відмови від надання письмових пояснень.

10.12.2021 відповідачем прийнято наказ № 915-о «Про застосування дисциплінарного стягнення», в констатуючій частині якого вказано, що позивачем не забезпечено належну організацію роботи митного поста «Бориспіль» та контроль за діями підлеглих, що в свою чергу призвело до недотримання вимог п. 18 Положення про митний пост «Бориспіль», затвердженого наказом Київської митниці від 01.07.2021 № 46, чим порушено п. 1, 6, 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу». За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи (протокол засідання Дисциплінарної комісії від 09.11.2021 №3/2021 та від 30.11.2021 №4/2021), Дисциплінарна комісія дійшла висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 , дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону.

В розпорядчій частині оскаржуваного наказу зазначено про оголошення догани позивачу за неналежну організацію роботи митного поста «Бориспіль» та незабезпечення контролю за виконанням підпорядкованими посадовими особами вимог законодавства оголошено догану, визначивши днем притягнення до дисциплінарної відповідальності перший робочий день виходу на роботу.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу».

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну службу» відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Засади дисциплінарної відповідальності державного службовця визначені главою 2 розділу VIII Закону України «Про державну службу».

За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду (ч. 3 ст. 65 Закону України «Про державну службу»).

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про державну службу» для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення (ч. 10 ст. 69 Закону України «Про державну службу»).

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (ч. 11 ст. 69 Закону України «Про державну службу»).

Дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про державну службу» ).

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення (ч. 2 ст. 74 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про державну службу» перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про державну службу» передбачено, що відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Закону України «Про державну службу» рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Положеннями ч. 2 ст. 77 Закону України «Про державну службу» передбачено, що у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Суд повинен перевірити оскаржуваний наказ на відповідність критеріям, переліченим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про державну службу» порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема:1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії;2) порядок формування дисциплінарної комісії;3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 затверджений Порядок здійснення дисциплінарного провадження (далі - Порядок №1039).

Дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження (п. 4 Порядку №1039).

Відповідно до п. 5 Порядку строк здійснення дисциплінарного провадження визначається міністром або суб`єктом призначення з урахуванням встановленого законодавством строку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів.

Отже, вказане положення Порядку визначає граничну тривалість дисциплінарного провадження, а не конкретний строк його проведення, який підлягає визначенню у відповідному наказі.

Проте, відповідач в наказі від 11.10.2021 №235 «Про порушення дисциплінарних проваджень» всупереч п. 5 Порядку №1039 не визначив строк здійснення дисциплінарного провадження.

Відповідно до п. 2 Порядку №1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Натомість не визначення строку проведення дисциплінарного провадження унеможливлює встановлення обставин того чи були вчиненні вище перелічені заходи відповідачем в межах дисциплінарного провадження, чи було прийнято рішення про продовження дисциплінарного провадження своєчасно.

Суд, розглядаючи спірні правовідносини, виходить з того, що для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: КЗпП України, Закону України «Про державну службу», правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Наказ, як документ офіційно-ділового стилю повинен характеризуватися точністю, стислістю і зрозумілістю викладення. Зрозумілість наказу полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту наказу. Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Зазначення в рішенні про притягнення до дисциплінарної відповідальності конкретних обставин вчинення порушення, виду дисциплінарного проступку і його юридичної кваліфікації дозволяє чітко визначити, як кваліфікував дії чи бездіяльність посадової особи саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення.

Саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі №380/3045/21, адміністративне провадження № К/9901/38717/21.

В межах спірних правовідносин на позивача накладено дисциплінарне стягнення як на виконуючого обов`язки начальник митного поста «Бориспіль» Київської митниці.

Виконання обов`язків начальника митного поста «Бориспіль» Київської митниці позивачем мало тимчасовий характер. Наказом Державної митної служби України №734-о 12.07.2021 був визначений період: з 13.07.2021 по 12.10.2021. В подальшому, п. 2 наказу Державної митної служби України №1175-о від 22.09.2021 наказ №734-о 12.07.2021 було визнано таким, що втратив чинність з 22.09.2021.

Фактично період виконання обов`язків начальника митного поста «Бориспіль» Київської митниці тривав до 06.09.2021 - початок щорічної відпустки. В щорічній відпустці позивач перебував по 20.09.2021.

21 та 22 вересня 2021 в табелі обліку використання робочого часу за вересень 2021 визначені як робочі дні.

Згідно з позицією відповідача позивачу поставлена в провину протиправна бездіяльність - неналежна організація роботи митного поста «Бориспіль» та незабезпечення контролю за виконанням підпорядкованими посадовими особами вимог законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

З огляду на вказану норму, скоєння дисциплінарних проступків підлеглими працівниками не може автоматично обумовити наявність складу такого проступку в діях/бездіяльності їх керівника.

Протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

В свою чергу, Митний пост «Бориспіль» діє на підставі Положення, затвердженого наказом Київської митниці від 01.07.2021 №46 (далі - Положення про митний пост «Бориспіль»).

Пунктом 18 Положення про митний пост «Бориспіль» передбачено, що начальник Митного поста:

1) очолює Митний пост, здійснює керівництво його діяльністю, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності;

2) організовує роботу Митного поста відповідно до Положення про Київську митницю та цього Положення;

3) представляє Митний пост у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями з Україні;

4) організовує, забезпечує та контролює у межах повноважень виконання посадовими особами Митного поста Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства фінансів України, наказів Держмитслужби, Митниці, інших актів законодавства з питань, що належать до компетенції Держмитслужби, доручень Голови Держмитслужби, його першого заступника та заступників, керівництва Митниці;

5) у межах компетенції готує та подає на розгляд керівнику Митниці подання, доповідні записки про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», а також щодо присвоєння рангів державних службовців, спеціальні звання (якщо інше не передбачено законом);

6) скликає та проводить наради з питань, що належать до компетенції Митного поста;

7) дає обов`язкові для виконання посадовими особами Митного поста доручення;

8) у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими, у межах повноважень уживає передбачених законом заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомляє про його вчинення спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, самостійний структурний підрозділ у сфері запобігання, виявлення та протидії корупції Митниці для вжиття заходів, передбачених законодавством;

9) підписує службові листи, доповідні записки, довідки і документи інформаційного, довідкового або аналітичного характеру, підготовлені керівництву Митниці або структурним підрозділам, а також листи до структурних підрозділів Митниці щодо отримання інформаційних та аналітичних матеріалів, необхідних для виконання наданих доручень та покладених функцій;

10) здійснює інші повноваження, визначені законами України.

Посадові обов`язки та права начальника Митного поста, його заступника (заступників) та інших посадових осіб Митного поста визначаються їх посадовими інструкціями (п. 20 Положення про митний пост «Бориспіль»).

На період відпустки або тимчасової відсутності начальника Митного поста його обов`язки виконує заступник начальника Митного поста або інша посадова особа, уповноважена на це наказом Митниці (п. 21 Положення про митний пост «Бориспіль»).

Зміст п. 18 Положення про митний пост «Бориспіль» вказує, що він закріплює окремі напрямки діяльності начальника та відповідні повноваження та обов`язки у цих сферах.

Разом з тим, оскаржуваний наказ не містить посилання на конкретний підпункт п. 18 Положення про митний пост «Бориспіль», який порушив позивач.

Так само оскаржуваний наказ не містить посилання на конкретний пункт розділу 3 «Основні посадові обов`язки» посадової інструкції начальника митного поста «Бориспіль», який не виконав позивач.

Як вже зазначалося судом вище, елементом складу дисциплінарного проступку є об`єктивна сторона, тобто протиправні дії або бездіяльність

Проте, враховуючи специфіку та обставини порушень підлеглими працівниками, з наявних доказів неможливо встановити, що протиправна поведінка позивача проявилася у нездійсненні ним певних та конкретних дій, які були реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені позивачем.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують конкретну дату виникнення протиправної бездіяльності з боку позивача та період її існування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у позивача протиправної бездіяльності, тобто об`єктивної сторони дисциплінарного проступку.

Норми Закону України «Про державну службу» та трудового законодавства не містять визначення вини.

У справах про притягнення до дисциплінарної відповідальності суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності вини, тобто психічного ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Питанню визначення вини було приділено увагу, зокрема в Узагальненні практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю, підготовленого суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Олійник А.С. , яке було заслухано, обговорено та взято до відома постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №12 (далі - Узагальнення).

Відповідно до Узагальнення умисел характеризується тим, що працівник усвідомлює протиправність свого діяння (дії чи бездіяльності), а також передбачає негативні наслідки своєї протиправної поведінки та бажає або свідомо допускає їх настання.

Необережність працівника, яка спричинила шкоду, як правило, полягає в недостатній передбачливості при виконанні трудових обов`язків: працівник або не передбачив негативних наслідків своєї дії чи бездіяльності, хоча міг і повинен був передбачити їх; або передбачив, однак легковажно понадіявся їх попередити.

Матеріалами дисциплінарної справи констатована наявність порушень з боку державного інспектора Ридікова О.А. , пов`язаних із здійсненням ним митного контролю, оформленням та зберіганням певних авіаційних накладних; його керівника - в. о. заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Бориспіль» І.А. Георгієвої за відсутність контролю за роботою підпорядкованого підрозділу.

Суд враховує, що порушення державного інспектора Ридікова О.А. мали прихований характер, що підтверджується тим, що вони були виявлені за результатами відповідних перевірок.

Отже, без проведення певних дій (перевірки, розслідування тощо) позивач, який виконував обов`язки керівника митного поста «Бориспіль» незначний проміжок часу, об`єктивно не міг дізнатися про них.

При цьому, із змісту оскаржуваного наказу, матеріалів дисциплінарної справи не можливо встановити форму вини позивача.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний про протиправні дії підлеглих працівників або мав реальну можливість бути обізнаним та/або виявити відповідні порушення в період, коли він виконував обов`язки керівника митного поста «Бориспіль».

Такими доказами могли би стати доповідні записки позивачу як в.о. начальника митного поста «Бориспіль», у тому числі від керівника підрозділу, де працював державний інспектор, звернення юридичних та фізичних осіб, правоохоронних органів, матеріали перевірок, розслідувань тощо, які були би залишені без уваги та реагування позивача.

В ході судового розгляду не встановлено обставину того, що позивач мав умисел на скоєння дисциплінарного проступку.

Водночас, відсутні докази на підтвердження вини у формі необережності, тобто докази які б підтвердили, що позивач міг і повинен був передбачити порушення з боку підлеглих працівників, або передбачив їх, однак легковажно понадіявся їх попередити.

Отже, в ході судового розгляду не встановлено вини позивача, наявність якої є підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 65, ч. 2 ст. 74 Закону України «Про державну службу». При цьому, ч. 1 ст. 67, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 74 вказаного Закону вимагають враховувати ступень вини.

Ст.74 Закону України «Про державну службу» закріплені гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення, серед яких вимога врахування певних обставин.

В службовій характеристиці позивача вказано, що він за характером коректний, принциповий, тактовний, стриманий. При спілкуванні громадянами, представниками установ та організацій коректний та ввічливий. З повагою ставиться до колег по роботі. В колективі користується авторитетом та повагою. Також з службової характеристики слідує, що позивач має досвід роботи на інспекторських посадах, тобто у нього відсутній досвід на керівних посадах. В матеріалах дисциплінарної справи міститься довідка, згідно з якою позивач діючих дисциплінарних стягнень не має.

Отже, відповідачем при притягненні до дисциплінарної відповідальності позивача всупереч ч. 1 ст. 74 Закону України «Про державну службу» не враховані: тимчасовий характер виконання обов`язків, припинення виконання цих обов`язків на дату притягнення до дисциплінарної відповідальності, відсутність стягнень та добросовісне ставлення позивача до державної служби.

З огляду на викладене, відповідач притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності без наявності об`єктивної та суб`єктивної сторін складу дисциплінарного проступку, без врахування обставин, які в силу положень закону підлягають врахуванню, внаслідок чого оскаржуваний наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської митниці, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 10.12.2021 № 915-о «Про застосування дисциплінарного стягнення» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Київської митниці від 10.12.2021 № 915-о «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Повний текст рішення складений та підписаний 25.11.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова