Справа № 200/1513/22
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року Справа№200/1513/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Христофорова А.Б., за участю:

секретаря судового засідання - Кудрявцева О.Ю.,

представника відповідача - Тичиніна Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної Прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу від 22.11.2021 № 2805-к, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької обласної Прокуратури, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 22.11.2021 № 2805-к «про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області у 2021 році» в частині затвердження висновку про виставлення оцінки «задовільно» начальнику управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру затвердити висновок за результатами оцінювання якості роботи начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 у 2021 році підсумковою оцінкою «позитивно»;

- зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної премії за результатами оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури у 2021 році у відповідності до пунктів 3.3, 3.4, 3.5 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30.10.2020 № 503, наказу керівника Донецької обласної прокуратури № 2843-к від 01.12.2021, а саме: у розмірі 30 відсотків суми отриманого посадового окладу (з урахуванням суми раніше виплачених коштів).

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 (далі - позивач), з 1997 року працює в органах прокуратури, у тому числі з 2003 року - на керівних адміністративних посадах (начальник відділу, управління).

Зазначає, що з набранням чинності Законом України № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» він взяв участь у проведенні атестації прокурорів регіональних прокуратур та успішно пройшов всі передбачені законодавством етапи атестації, у зв`язку з чим кадровою комісією ухвалено рішення про успішне проходження ним атестації.

Вказує, що 04 листопада 2020 року комісією з добору керівного складу органів прокуратори Офісу Генерального прокурора прийнято рішення № 248 від 04.11.2020 про схвалення його призначення на посаду начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Донецької обласної прокуратори.

Наказом виконувача обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури від 16.11.2020 № 1628-к позивача призначено на посаду начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Донецької обласної прокуратори.

Також позивач зазначив, що за час роботи в органах прокуратури він успішно проходив всі передбачені законодавством атестації, підвищення кваліфікації, спеціальні перевірки, люстраційну перевірку, щорічні таємні перевірки доброчесності, неодноразово був заохочений за сумлінне виконання службових обов`язків.

Крім того зазначає, що жодного разу за час його роботи в органах прокуратури на нього дисциплінарні стягнення не накладались, він не притягувався до відповідальності за корупційні чи пов`язані з корупцією правопорушення, не був відсторонений від посади у межах кримінального провадження, належно дотримувався правил внутрішнього службового розпорядку.

Вказує, що будь-яких зауважень щодо виконання ним своїх службових обов`язків та діяльності очолюваного ним структурного підрозділу з боку керівництва обласної прокуратори протягом 2020-2021 років не надходило.

Так, зазначає позивач, 11.11.2021 він, у відповідності до вимог п. 2.3 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503, склав та подав на затвердження безпосередньому керівнику звіт про оцінку якості роботи прокурора за 2021 рік, в якому ним було зазначено перелік та обсяг виконаної роботи протягом звітного періоду.

Також відзначає, що цього ж дня його безпосереднім керівником, заступником керівника Донецької обласної прокуратури Ткачуки В.О. вказаний звіт затверджено, виставлено підсумкову оцінку «позитивно».

Крім того позивач вказує, що в усній бесіді його безпосередній керівник Ткачук В.О. також повідомила йому, що оцінює якість його роботи включно позитивно.

Проте, зазначає, що незважаючи на вище викладене, з листа Донецької обласної прокуратури № 27-1438вих-21 від 21.12.2021 він дізнався, що відповідно до затвердженого Звіту про оцінку якості роботи прокурора за 2021 рік від 11.11.2021 йому виставлено оцінку «задовільно». Крім того, з вказаного вище листа він дізнався, що наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 22.11.2021 № 2805-к були затверджені висновки щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури у 2021 році, у тому числі «задовільна» оцінка його роботи.

В подальшому наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 01.12.2021 № 2843-к прокурором Донецької обласної прокуратури виплачено разову щорічну премію за результатами оцінювання якості їх роботи у 2021 році, при цьому прокурорам, яким виставлено «позитивну» оцінку - у сумі 30% розміру отриманих за рік посадових окладів, а тим, яким виставлено «задовільну» оцінку ( у тому числі й позивачеві) - у сумі 20% розміру посадових окладів, отриманих за рік.

Відтак, вказує позивач, замість щорічної премії в розмірі 134 031, 54 грн., яка мала бути нарахована та виплачена йому за результатами оцінювання якості його роботи, йому нарахована премія в розмірі 89 354, 36 грн. Недоотримана позивачем сума належної йому щомісячної премії, за його підрахунком, складає 44 677, 18 грн.

Також позивач вказує, що з отриманої 21.12.2021 на його запит копії звіту про оцінку якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2021 рік він дізнався, що невідомою особою, у невстановлений час, за невстановлених обставин у вказаний звіт безпідставно внесені виправлення та в графі «Підсумкова оцінка безпосереднім керівником» виставлена йому оцінка «позитивно» закреслена, замість неї зроблено напис «задовільно».

Позивач вважає, що наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 22.11.2021 № 2805-к, яким затверджено висновок щодо оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури у 2021 році в частині виставлення йому оцінки «задовільно» є протиправним та таким, що прийнятий на підставі підробленого документу - Звіт про оцінку якості роботи прокурора, а відтак підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, позивач рахує, що відповідач зобов`язаний затвердити висновок щодо оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 з оцінкою «позитивно», наданою його безпосереднім керівником, а також перерахувати та виплатити йому щорічну премію у визначеному розмірі.

Поряд з цим позивач також вказує, що діючим законодавством та відомчим нормативно-правовим актом чітко визначено порядок, критерії оцінювання якості роботи, рівні для всіх прокурорів, однакові підстави та порядок їх преміювання за результатами такого оцінювання.

Зазнасає, що він з 16.11.2020 обіймає посаду начальника управління нагляду за додержуванням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури, яка відноситься до посад керівника самостійного структурного підрозділу обласної прокуратури, протягом року він очолював найбільший структурний підрозділ обласної прокуратури, який включає 8 відділів та мав у своєму безпосередньому підпорядкуванні 73 працівника, з яких 2 - заступника начальника управління, 8 - начальників відділу, 6 - заступники начальника відділу, 45 - прокурори відділу, 4 - старші інспектори, 8 - головні спеціалісти.

Також вказує, що протягом 2021 року він ефективно, якісно та сумлінно виконував службові обов`язки, покладені на нього Законом України «Про прокуратуру», Положенням про управління, наказами та іншими організаційно-розпорядчими документами Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури.

Рахує, що про ефективність організації його роботи у підпорядкованому йому управлінні та здійснення ним належного загального керівництва свідчить відсутність будь-яких зауважень до роботи управління з боку керівництва та той факт, що майже всі підлеглі прокурори (58 з 61) за результатами оцінювання якості роботи за 2021 року отримали оцінку «позитивно».

Зазначає, що зокрема, виключно позитивно оцінена робота всього керівного складу управління - заступників начальника управління ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , начальників відділів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , заступників начальників відділів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Також зазначає, що за результатами оцінки якості роботи заступника керівника Донецької обласної прокуратури Ткачук В.О., на яку наказом від 04.10.2021 № 104 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Донецької обласної прокуратури» покладено відповідальність за стан організації роботи з питань управління нагляду за додержуванням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, остання також отримала оцінку « позитивно». Вказана обставина додатково підтверджує високу ефективність роботи очолюваного позивачем управління та належне ним виконання службових обов`язків як керівником вказаного структурного підрозділу.

Також позивач вказує, що про виключно сумлінне його ставлення до виконання службових обов`язків, високий професіоналізм та ефективність його роботи свідчить, зокрема, неодноразова заохочення його за час службової діяльності, у тому числі найвищими відомчими та державними нагородами.

Зокрема, вказує позивач, 17.08.2011 його нагороджено нагрудним знаком «Подяка за сумлінну службу в органах прокуратури».

24.11.2014 року наказом Генерального прокурора України позивача нагороджено нагрудним знаком «Почесний працівник прокуратури України».

Указом Президента України від 21.08.2017 № 224/2017 позивачу присвоєно почесне звання «Заслужений юрист України».

15.10.2020 наказом керівника обласної прокуратури позивача за сумлінну працю в органах прокуратури нагороджено подарунком.

Плідну працю, високий професіоналізм, значний особистий внесок позивача у розбудову правової держави, зміцнення законності в регіоні відмічено також головою Донецької ОДА, за що позивачеві висловлену подяку.

Отже, не погодившись з наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 22.11.2021 № 2805-к «Про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області у 2021 році» в частині затвердження висновку про виставлення оцінки «задовільно» ОСОБА_14 позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач, заперечивши проти позову надав до суду відзив, в якому зазначив про те, що оцінка керівником результатів роботи підлеглого прокурора є його дискреційним повноваженням з тих підстав, що керівник самостійно визначає рівень результату роботи підлеглого прокурора, керуючись власним розсудом. При здійсненні такого розсуду керівник враховує конкретні обставини, показники, тощо.

Однак, вказує відповідач, ураховуючи, що на теперішній час відсутні нормативи, за якими має бути виставлена певна оцінка (наприклад, якщо проведено 5 нарад негативно, 10 нарад - задовільно і так далі), то така оцінка ґрунтується виключно на засадах внутрішнього переконання.

Відповідач рахує, що суд не має повноважень самостійно надавати власну оцінку роботі прокурора, оскільки це є виключним повноваженням керівників прокуратури.

Щодо тверджень позивача, що оцінка не є явно обґрунтованою відповідач вказав, що не заперечує проти того, що дискреційні повноваження не дорівнюють довільним, хоча і мають високий рівень розсуду, проте вказав, що у даному випадку при проведенні оцінювання результатів роботи позивача не було явно необґрунтованого рішення.

Так, вказує відповідач, наказом виконувача обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури від 16.11.2020 № 1628-к позивача призначено на посаду начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю.

Вказав, що у червні 2021 року Генеральним прокурором вирішено невідкладно організувати та провести перевірку стану організації та роботи на основних напрямках прокурорської діяльності у Донецької обласній прокуратурі.

З 05.07.2021 по 12.07.2021 у Донецькій обласній прокуратурі проведено вище зазначену перевірку, за результатами перевірки встановлено, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві прорахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, розв`язання яких вимагає вжиття невідкладних додаткових заходів.

При цьому, вказав відповідач, під час перевірки у Донецькій обласній прокуратурі встановлено, що стан організації роботи окремих напрямків роботи управління, яке очолював позивач, не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, Закону України «Про прокуратуру», наказів Генеральної прокуратури та (однак) потребує активізації та значного покращення з огляду на вказані недоліки.

12.07.2021 відбулась оперативна нарада у заступника Генерального прокурора, на якій обговорювались результати перевірки стану організації та роботи на основних напрямках прокурорської діяльності у Донецькій обласній прокуратурі.

Відповідач вказав, що на зазначеній нараді прийнято рішення, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві прорахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, усунення яких вимагає невідкладних додаткових заходів.

Саме з урахуванням вказаних обставин, звертає увагу суду відповідач, позивачу згідно з витягом з висновку щодо оцінювання якості роботи прокурора виставлено оцінку «задовільно».

Щодо суб`єкта оцінювання відповідач вказав, що під час оцінювання якості роботи позивача його безпосередній керівник Ткачук В.О. погодила звіт та виставила оцінку «позитивно». У подальшому, керівником вищого рівня ОСОБА_15 під час затвердження звіту змінено оцінку з «позитивно» на «задовільно».

Твердження позивача щодо того, що він має отримати таку ж саму оцінку як майже всі підлеглі йому прокурори в підпорядкованому управлінні які за результатами оцінювання якості їх роботи у 2021 році отримали позитивну оцінку відповідач вважає хибним, оскільки оцінювання роботи прокурора є індивідуальним та визначається залежно від особистого внеску, результатів саме його роботи.

Крім того також відповідач вказав що, у межах даної справи оцінки інших прокурорів не є предметом спору.

Щодо твердження позивача про невмотивованість висновку та рішення про затвердження висновку про оцінювання результатів його роботи за 2021 рік на задовільному рівні відповідач зазначив, що тимчасовим положенням про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів не передбачено, що у рішенні чи висновку, мають наводитися будь-які мотиви або обґрунтуватися.

Підсумовуючи відповідач також зазначив, що наказ керівника Донецької обласної прокуратури має лише затверджувальну форму, ним не визначалась оцінка позивача. Положенням не передбачено право керівника скасовувати або не погоджувати оцінку.

У зв`язку із чим, на переконання відповідача, вимога позивача про визнання протиправним і скасування рішення керівника Донецької обласної прокуратури може бути лише похідною від вимоги про визнання протиправним та скасуванням висновку щодо оцінювання позивача, а вимог щодо оскарження висновку позивачем не заявлено.

У наданих до суду додаткових поясненнях Донецька обласна прокуратура також зазначила, що під час оцінювання якості роботи позивача його безпосередній керівник Ткачук В.О. погодила звіт та виставила оцінку «позитивно». У подальшому, керівником вищого рівня ОСОБА_15 під час затвердження звіту змінено оцінку з «позитивно» на «задовільно». Щодо форми звіту зазначила, що тимчасовим положенням не передбачено можливість непогодження звіту через недотримання його форми.

На підставі викладеного Відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представником позивача на адресу суду скеровано відповідь на відзив в якому останній підтримав правову позицію, що викладена у позові, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15 лютого 2022 року о 10 год. 00 хв.

15 лютого 2022 року підготовче засідання відкладено на 01 березня 2022 року.

Проте, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

На засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 17.05.2022 № 341 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 90 діб.

Підготовче засідання у даній адміністративній справі не відбулось у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, обстрілами міста Слов`янська та веденням активних бойових дій на території Донецької області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи.

02 червня 2022 року суд постановив ухвалу, якою, задовольнивши клопотання представника Донецької обласної Прокуратури, відклав проведення підготовчого засідання у даній адміністративній справі. З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю - визначив, що справу буде призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні відразу після відновлення можливості безпечного проведення судових засідань у приміщенні суду. Повідомив учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі «Електронний суд».

Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022 воєнний стан продовжено.

05 вересня 2022 року суд постановив ухвалу, якою призначив підготовче засідання в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної Прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу від 22.11.2021 № 2805-к, зобов`язання вчинити певні дії на 13 вересня 2022 року об 11 год. 00 хвил. в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля,4.

13 вересня 2022 року суд відклав підготовче засідання у даній справі на 27 вересня 2022 року об 11 год. 00 хвил з підстав необхідності отримання додаткових доказів у справі.

27 вересня 2022 року суд відклав підготовче засідання на 11 жовтня 2022 року об 11 год. 00 хвил. у зв`язку з зайнятістю представника Відповідача в іншому процесі.

Ухвалою від 11 жовтня 2022 року суд, задовольнивши клопотання Донецької обласної прокуратури поновив пропущений строк для подання відзиву на адміністративний позов по цій справі та долучив його до матеріалів справи № 200/1513/22.

Ухвалою від 11 жовтня 2022 року суд закрив підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу від 22.11.2021 № 2805-к, зобов`язання вчинити певні дії. Проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначив на 25 жовтня 2022 року на 11 год. 00 хв. в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4.

25 жовтня 2022 року суд відклав розгляд даної справи на 08 листопада 2022 року на 11 год 00 хвил.

08 листопада 2022 року суд відклав розгляд справи на 15 листопада 2022 року на 11 год 00 хвил.

15 листопада 2022 року у судове засідання з`явився представник відповідача надав суду пояснення аналогічні викладеним у відзиві та наданих додаткових поясненнях, проти задоволення позову заперечив повністю, просив суд відмовити у його задоволенні.

Позивач та його представник у судове засідання 15 листопада 2022 року не з`явились.

Матеріали справи містять клопотання представника Позивача Буцулаєва Євгена Федоровича про проведення розгляду даної справи без особистої участі Позивача та його представника.

На підставі наявних матеріалів справи та пояснень сторін судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку 28 листопада 1997 року.

Відповідно до довідки від 11 листопада 2014 року № 001389 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 .

Рішенням Комісії з добору керівного складу органів прокуратури № 248 від 04 листопада 2020 року ухвалено рішення про схвалення призначення ОСОБА_1 на посаду начальника управління нагляду за додержанням законів Національною Поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Донецької обласної прокуратури.

Наказом виконувача обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури від 16 листопада 2020 року № 1628-к призначено ОСОБА_1 начальником управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури, звільнивши з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури.

11 листопада 2021 року Позивачем, у відповідності до вимог п. 2.3 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503, складено та подано на затвердження безпосередньому керівнику звіт про оцінку якості роботи прокурора за 2021 рік, в якому Позивачем зазначено перелік та обсяг виконаної ним роботи протягом звітного періоду.

Суд констатує, що у вказаному вище звіті у графі «підсумкова оцінка безпосереднім керівником» міститься оцінка «Позитивно», яка вздовж перекреслена однією лінією та змінена на оцінку «Задовільно». Звіт підписано особисто Позивачем, затверджено та підписано заступником керівника Донецької обласної прокуратури В.О. Ткачук та ще одним підписом без зазначення посади, ім`я та прізвища особи, що його підписала.

21 грудня 2021 року Донецька обласна прокуратура, розглянувши запит Позивача від 14 грудня 2021 року про надання інформації щодо критеріїв, на підставі яких здійснюється оцінювання прокурорів, отримання копій відповідних документів, своїм листом за № 27-1438 сповістила позивача про те, що оцінку якості його роботи за 2021 рік проводив безпосередній керівник - заступник керівника Донецької обласної прокуратури Ткачук В.О . Зазначено, що згідно затвердженого Звіту про оцінку якості роботи прокурора за 2021 рік від 11 листопада 2021 йому виставлено задовільну оцінку. Також у листі роз`яснено про підстави нарахування позивачу премії у розмірі 20 % .

22 листопада 2021 року керівник обласної прокуратури наказом № 2805-к затвердив, поряд з іншими, висновок щодо оцінювання якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю ОСОБА_1 з оцінкою «задовільно».

01 грудня 2021 року виконувач обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури видав наказ № 2843-к, яким визначив виплатити разову щорічну премію за результатами оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур у 2021 році в розмірі 30 відсотків суми отриманого посадового окладу в межах фонду оплати праці прокурорам які оцінені позитивно та в розмірі 20 відсотків суми отриманого посадового окладу в межах фонду оплати праці прокурорам які оцінені задовільно.

ОСОБА_1 нарахована щорічна премія за 2021 рік у розмірі 20 % посадових окладів згідно наказу від 22.11.2021 № 2805-к у загальному розмірі 98 800,056 грн, що підтверджується довідкою - розрахунком розміру щорічної премії за 2021 рік, що видана начальником відділу фінансування та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером ОСОБА_16 .

Не погодившись з наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 22.11.2021 № 2805-к «про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області у 2021 році» в частині затвердження висновку, що поданий ОСОБА_1 про виставлення оцінки «задовільно» та з розміром позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру (далі також - Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Відповідно до статті 7 вказаного Закону № 1697-VII, систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Статтею 12 Закону № 1697-VII передбачено, що перелік та територіальна юрисдикція окружних прокуратур визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Повноваження керівника окружної прокуратури визначені статтею 13 Закону № 1697-VII, згідно з якою, керівник окружної прокуратури:

- представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями;

- організовує діяльність окружної прокуратури;

- у десятиденний строк із дня вивільнення посади повідомляє відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у окружній прокуратурі;

- забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів окружної прокуратури;

- призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом;

- контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства, інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій;

- виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Керівник окружної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

Заробітна плата прокурора регулюється Законом № 1697-VII, не може визначатися іншими нормативно-правовими актами та складається з посадового окладу, премій і надбавок за вислугу років, виконання обов`язків на адміністративній посаді, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці (стаття 81 Закону № 1697-VII).

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманого ним за відповідний календарний рік.

Відповідно до статей 9, 81 Закону № 1697-VII наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 №503 затверджено «Тимчасове положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів» (надалі - Положення).

Згідно пунктів 1.1, 1.2 розділу 1 цього Положення, останнє визначає порядок оцінювання якості роботи прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних, спеціалізованих (на правах обласних та окружних) прокуратур, а також підстави і порядок їх преміювання за результатами такого оцінювання.

Преміювання прокурорів за результатами оцінювання якості роботи за календарний рік проводиться у разі позитивного або задовільного оцінювання їх роботи.

Згідно пункту 2.3 розділу 2 Положення оцінювання якості роботи прокурорів оформлюється у вигляді звіту (згідно з додатком), що складається прокурором, який підлягає оцінюванню, і погоджується його безпосереднім керівником.

Безпосереднім керівником є:

1) для керівників самостійних структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора, а також першого заступника і заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури - Генеральний прокурор, перші заступники та заступники Генерального прокурора відповідно до розподілу обов`язків;

2) для заступників керівників самостійних структурних підрозділів, керівників та заступників керівників структурних підрозділів у складі департаментів або управлінь Офісу Генерального прокурора - керівник самостійного структурного підрозділу;

3) для прокурорів Офісу Генерального прокурора - керівник відділу, у якому прокурор обіймає посаду;

4) для керівника обласної прокуратури - Генеральний прокурор;

5) для першого заступника і заступників керівника обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури;

6) для керівників самостійних структурних підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури, його перший заступник чи заступники відповідно до розподілу обов`язків;

7) для заступників керівників самостійних структурних підрозділів, керівників та заступників керівників структурних підрозділів у складі управлінь обласних прокуратур - керівник самостійного структурного підрозділу;

8) для прокурорів обласних прокуратур - керівник відділу, у якому прокурор обіймає посаду, або керівник обласної прокуратури, його перший заступник чи заступники відповідно до розподілу обов`язків (у разі безпосереднього підпорядкування прокурора керівництву обласної прокуратури);

9) для керівників окружних прокуратур та їх заступників - керівник обласної прокуратури;

10) для керівників відділів окружних прокуратур та їх заступників - керівник окружної прокуратури;

11) для прокурорів окружних прокуратур - керівник відділу окружної прокуратури, керівник окружної прокуратури (у разі відсутності відділів в окружній прокуратурі).

Відповідні звіти затверджуються керівниками вищого рівня (керівником самостійного структурного підрозділу, керівником органу прокуратури, першими заступниками та заступниками Генерального прокурора, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури).

За результатами оцінювання якості роботи прокурора безпосереднім керівником може бути виставлено позитивну, задовільну або негативну оцінку (пункт 2.4 розділу 2 Положення).

Звіти про оцінювання якості роботи прокурорів за відповідний рік надаються до кадрового підрозділу для підготовки наказу про затвердження висновків щодо оцінювання якості роботи прокурорів (пункт 2.7 розділу 2 Положення).

За приписами пунктів 3.3, 3.4, 3.6 розділу 3 Положення бухгалтерська служба на підставі затверджених висновків обраховує середньо визначений розмір щорічної премії у відсотках і доводить його до відома кадрового підрозділу для підготовки проектів відповідних наказів про виплату премії прокурорам.

Розмір премії за результатами оцінювання якості роботи розраховується у відсотках до суми посадового окладу відповідної посади на день видання наказу згідно з пунктом 3.2 розділу 3 цього Положення з урахуванням виникнення права на заробітну плату відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру .

Премія за результатами оцінювання якості роботи за календарний рік виплачується прокурорам на підставі наказів Генерального прокурора, керівників обласних, спеціалізованих (на правах обласних) прокуратур протягом 15 днів після затвердження висновку щодо результатів оцінювання, але не пізніше грудня року, в якому здійснюється оцінювання якості роботи прокурорів за календарний рік.

Так, судом встановлено, що 11 листопада 2021 року позивачем, у відповідності до вимог вказаного вище положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, складено, підписано та подано на погодження безпосередньому керівнику звіт про оцінку якості роботи прокурора за 2021 рік, в якому останнім зазначено перелік та обсяг виконаної ним роботи протягом звітного періоду.

Додаток до наказу Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503 «Про затвердження Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів» містить встановлену форму вищевказаного звіту.

Так, зокрема, зазначений звіт повинен бути підписаний особисто прокурором, який його склав з зазначенням найменування посади такого прокурора, його ініціалів, прізвища та дати такого затвердження. Затверджується такий звіт особистим підписом безпосереднього керівника прокурора, що склав такий звіт та особистим підписом керівника вищого рівня, з зазначенням найменування посади такого безпосереднього керівника та керівника вищого рівня, їхніх ініціалів, прізвища та дати такого затвердження.

Отже, дослідженням звіту про оцінювання якості роботи прокурора за 2021 рік, що складений ОСОБА_1 11 листопада 2022 року, судом встановлено, що позивачем, при складанні такого звіту, не додержано його встановлену форму, а саме відсутня графа для особистого підпису керівника вищого рівня з зазначенням найменування його посади, особистого підпису та дати затвердження такого звіту.

Крім того, дослідженням вказаного вище звіту встановлено, що в графі «Підсумкова оцінка безпосереднім керівником (позитивно, задовільно, негативно)» міститься оцінка «Позитивно», яка закреслена та змінена на оцінку «Задовільно». Звіт «затверджено» особистим підписом заступника керівника Донецької обласної прокуратури В.О. Ткачук 11.11.2021 та особистим підписом ще однієї особи, проте встановити належність такого підпису не видається за можливе, оскільки звіт не містить під таким підписом ані дати, ані інформації щодо найменування посади, ані прізвища ті ініціалів особи, що його підписала.

Як зазначив у додатково наданих суду поясненнях представник відповідача, під час оцінювання якості роботи позивача, його безпосередній керівник Ткачук В.О. погодила звіт та виставила оцінку «позитивно». У подальшому, керівником вищого рівня ОСОБА_15 під час затвердження звіту було змінено оцінку з «позитивно» на «задовільно».

Також представник відповідача наполягав на тому, що саме у зв`язку із недотриманням позивачем форми складання такого звіту на ньому і відсутня інформація щодо дати затвердження керівником вищого рівня ОСОБА_15 такого звіту, а також його прізвища, ініціалів та найменування його посади.

Крім того представник відповідача наполягав на тому, що тимчасовим положенням не передбачена можливість непогодження звіту через недотримання його форми.

Суд погоджується з твердженням відповідача щодо того, що тимчасове положення не передбачає можливість непогодження звіту через недотримання його форми, проте вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів

Як зазначив відповідач наказом виконувача обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури від 16.11.2020 № 1628-к позивача призначено на посаду начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю.

Вказав, що у червні 2021 року Генеральним прокурором вирішено невідкладно організувати та провести перевірку стану організації та роботи на основних напрямках прокурорської діяльності у Донецької обласній прокуратурі.

З 05.07.2021 по 12.07.2021 у Донецькій обласній прокуратурі проведено вище зазначену перевірку, За результатами перевірки встановлено, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві прорахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, розв`язання яких вимагає вжиття невідкладних додаткових заходів.

При цьому, вказав відповідач, під час перевірки у Донецькій обласній прокуратурі встановлено, що стан організації роботи окремих напрямків роботи управління, яке очолював позивач, не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, Закону України «Про прокуратуру», наказів Генеральної прокуратури та (однак) потребує активізації та значного покращення з огляду на вказані недоліки.

12.07.2021 відбулась оперативна нарада у заступника Генерального прокурора, на якій обговорювались результати перевірки стану організації та роботи на основних напрямках прокурорської діяльності у Донецькій обласній прокуратурі.

Відповідач вказав, що на зазначеній нараді прийнято рішення, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві прорахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, усунення яких вимагає невідкладних додаткових заходів.

Саме з урахуванням вказаних обставин, стверджує відповідач, позивачу згідно з витягом з висновку щодо оцінювання якості роботи прокурора і виставлено оцінку «задовільно».

Проте, суд зазначає, що змінена керівником вищого рівня ОСОБА_15 оцінка у звіті про оцінювання якості роботи прокурора за 2021 рік, що складений та підписаний ОСОБА_1 11 листопада 2021 року з «позитивно» на «задовільно» не містить жодного обґрунтування та підстав внесення такої зміни.

Відповідно до ст.8 Конституції України ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006, суд під час вирішення справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Складовими частинами принципу верховенства права згідно з Доповіддю Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційська комісія) від 4 квітня 2011 року (доповідь) є зокрема юридична визначеність, заборона свавілля, дискримінації та рівність перед законом.

Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, посадовій особі, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади.

Посадові особи, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язані передусім правильно оцінювати обставини у кожному конкретному випадку, і не допускати при цьому зловживання владою. В основі мотивації такого вибору має бути законність, обґрунтованість, доцільність, справедливість прийнятого рішення.

Так суд зазначає, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2020 у справі №599/1422/16-а.

Верховний Суд зазначає, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі Hasan and Chaush v.Bulgaria № 30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988), встановлено, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.

Закон вимагає, щоб він був доступний для особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї, та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. В національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Гавенда проти Польщі від 14.03.2002).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №802/1286/18-а.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо внесення змін оцінки з «позитивно» на «задовільно» та як наслідок затвердження такої оцінки, оскільки рішення щодо внесення вказаних змін прийнято без будь-якого обґрунтування чи зазначення підстав його прийняття.

У зв`язку із цим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 22.11.2021 № 2805-к «про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області у 2021 році» в частині затвердження висновку про виставлення оцінки «задовільно» начальнику управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_1 .

Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача затвердити висновок за результатами оцінювання якості роботи начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 у 2021 році підсумковою оцінкою «позитивно» та зобов`язання здійснити перерахунок ОСОБА_1 щорічної премії за результатами оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури у 2021 році у відповідності до пунктів 3.3, 3.4, 3.5 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30.10.2020 № 503, наказу керівника Донецької обласної прокуратури № 2843-к від 01.12.2021, а саме: у розмірі 30 відсотків суми отриманого посадового окладу (з урахуванням суми раніше виплачених коштів) суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача в частині надання оцінки якості роботи прокурора та перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта оцінювання щодо застосування критеріїв оцінки якості роботи прокурора та обґрунтування виставленої оцінки, оскільки судом надається виключно юридична оцінка відповідності проведеної процедури оцінювання та її результатів вимогам Тимчасового положення.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи положення частини другої статті 9 КАС України та статтю 13 Конвенції суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та обрати інший спосіб захисту, який є необхідним для відновлення порушеного права позивача, а саме, зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру в особі її керівника розглянути повторно питання щодо затвердження звіту про оцінку якості роботи начальника Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 за 2021 рік, що складений 11 листопада 2021 року у відповідності до вимог п. 2.3 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративною судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даного позову позивач сплатив судовий збір в сумі 992, 40 грн.

Таким чином, враховуючи, що позов судом задоволений частково, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 496, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецької обласної Прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу від 22.11.2021 № 2805-к, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 22.11.2021 № 2805-к «Про затвердження висновків шодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області у 2021 році» в частині затвердження висновку про виставлення оцінки «задовільно» начальнику управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_1 .

Зобов`язати Донецьку обласну Прокуратуру в особі її керівника (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, буд. 6; ) розглянути повторно питання щодо затвердження звіту про оцінку якості роботи начальника Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за 2021 рік, що складений 11 листопада 2021 року у відповідності до вимог п. 2.3 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 № 503, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецької обласної Прокуратури (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, буд. 6; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 25 листопада 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров