Справа № 380/4003/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 380/4003/20 пров. № А/857/8698/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівські області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №380/4003/20 (головуюча суддя Карп`як О.О., м. Львів) за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив: а) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.04.2020 в розмірі 74006,32 грн;

б) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.04.2020 в розмірі 22137,09 грн.

Рішенням від 06 травня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 №Ф-.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 480,72 грн сплаченого судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що для визначення бази нарахування єдиного внеску в оспорюваному випадку визначальною обставиною є визначення суми нарахованої ФОП ОСОБА_1 кожній застрахованій особі заробітної плати у період, що підлягав перевріці.

Так, перевіркою встановлено, що робота у вихідні та святкові дні працівників, що перебували у трудових відносинах з позивачем, не табелювалася та не оплачувалася.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 у розрахуноко-платіжних відомостях не відображав та не проводив нарахування доходу працівникам за роботу у вихідні та святкові дні з врахуванням подвійної ставки, контролюючий орган самостійно здійснив розрахунок заробітної плати за вихідний день на підставі розрахунково-платіжних відомостей та табелів обліку робочого часу як середнє значення заробітної плати за один робочий день в подвійному розмірі, з врахуванням кількості вихідних днів у кожному місяці.

Таким чином, вказане порушення призвело до заниження бази нарахування єдиного внеску заробітної плати залучених до роботи у вихідні дні працівників у кількості 2 осіб на загальну сум 22137,09 грн: за 2016 рік 3639,75 грн, за 2017 рік 731,24 грн, за 2018 рік 17766,10 грн.

Отже, на підставі вищевикладеного, в порушення п.2 ст.6, п.7.1 ст.7 Закону №2464 у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 ФОП ОСОБА_1 занизив єдиний внесок на суму 22 137, 09 грн за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати залучених до роботи у вихідні дні працівників у кількості 2 осіб.

Відтак, вважає правомірною вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 №Ф-.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та просить залишити рішення суду без змін.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що Фізична особа підприємець ОСОБА_1 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 07.04.2005 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку, за результатами якої складено Акт № 753/33.6-3/ НОМЕР_2 від 21.12.2019, яким встановлено ряд порушень податкового законодавства.

На підставі вказаного Акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020:

-№ на підставі виявленого порушення п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.5ст.8, п.2,8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями і за наслідками якої донараховано 74006,32 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі п.3 ч.11 ст.25 вказаного Закону застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 9692,76 грн.;

-№ на підставі виявленого порушення п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями і за наслідками якої донараховано 22137,09 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі п.3 ч.11 ст.25 вказаного Закону застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 11068,55 грн.

Окрім того, 23.01.2020 відповідачем виставлено вимоги про сплату боргу (недоїмки):

-№Ф- на 22137,098 грн.;

-№Ф- на 74006,32 грн.

03 лютого 2020 року позивач подав до Державної податкової служби України скаргу про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 23.01.2020 №Ф-, №Ф-, рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020 року №, №.

05 березня 2020 року Державна податкова служба України винесла Рішення про результати розгляду скарги за № 8464/6/99-00-08-06-01-06, згідно з яким вирішила вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.01.2020 №Ф-, №Ф- ГУ ДПС у Львівській області скасувати та вважати відкликаними з дня прийняття даного рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020 №, № ГУ ДПС у Львівській області залишено без змін, скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області винести та направити нові вимоги, з урахуванням викладеного, у відповідності до вимог чинного законодавства.

14.04.2020 Головне управлінням ДПС у Львівській області винесло вимоги про сплату боргу (недоїмки):

- №Ф- на 22137,09 грн.;

- №Ф- на 74006,32 грн.

Спірні вимоги про сплату боргу винесені на підставі висновків акта перевірки №753/33.6-3/ НОМЕР_2 від 21.12.2019, а саме щодо:

-порушення вимог п. 1 ч. 4 ст. 1, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, п. 2, п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування донараховано єдиний внесок за 2017-2018 роки на загальну суму 74006,32 грн, - а саме не нараховано та не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2018 роки на загальну суму 74007,32 грн, у зв`язку з заниженням суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску;

-порушення вимог п. 2 ст. 6, п. 7.1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 донараховано єдиного внеску на суму 22137,09 грн, - а саме, не нараховано та не сплачено позивачем єдиний внесок за рахунок заниження заробітної плати нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) за роботу у вихідні та святкові дні, в результаті чого донараховано єдиний внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 22137,09 грн.

Позивач не погодився із висновками контролюючого органу щодо виявлених порушень та винесених контролюючим органом вимог про сплату боргу (недоїмки) і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем нарахування, обчислення та сплати ЄВ на суму 22137,09 грн є передчасним, оскільки такий нараховується на суму вже нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати. Отже, вимога про сплату богу (недоїмки) від 14.04.2020 №Ф- є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регламентовано приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року

№ 2464-VI (надалі Закон №2464-УІ).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Приписами абзацу 3 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками ЄВ є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI, яка визначає базу нарахування ЄВ, такий нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, для визначення бази нарахування ЄВ у випадку, що розглядається, визначальною обставиною є визначення суми нарахованої ФОП ОСОБА_1 кожній застрахованій особі заробітної плати у період, що підлягав перевірці.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані в матеріалах справи докази та встановив, що контролюючий орган у ході перевірки зробив висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 не провів нарахування доходу працівникам за роботу у вихідні та святкові дні з врахуванням подвійної денної ставки за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року двох працівників на загальну суму 100 392,76 грн.

Водночас, будь-яких доказів наявності спору між ФОП ОСОБА_1 та найманими ним працівниками щодо розміру нарахування та виплати заробітної плати матеріали справи не містять.

Колегія суддів зауважує, що сума 100 392,76 грн, зазначена в оскаженій вимозі, розрахована контролюючим органом самостійно з розрахунково-платіжних відомостей та табелів обліку робочого часу як середнє значення заробітної плати за один робочий день в подвійному розмірі, з врахуванням кількості вихідних днів у кожному місяці. Тобто, відповідач виходив із розміру самостійно нарахованої заробітної плати не ідентифікованим особам (найманим працівникам). При цьому, в акті перевірки контролюючий орган не вказав дохід яких саме працівників та у які конкретно періоди не було відображено позивачем.

Покликання апелянта на те, що працівників неможливо було ідентифікувати через те, що по табелях обліку використання робочого часу працівники у вихідні та святкові дні не працювали, однак діяльність здійснювалась, оскільки касовий апарат працював, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки порушення, нібито вчинені платником податків, не можуть ґрунтуватись лише на припущеннях податкового органу, в той час, як в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення найманих працівників ФОП ОСОБА_1 стосовно їх роботи у вихідні та святкові дні.

Апеляційний суд також зауважує, що в акті перевірки відсутнє посилання, на підставі якого нормативного акта податковим органом самостійно нараховано заробітну плату, виходячи із середнього розміру заробітної плати та середньої кількості працівників, не вказано порушень законодавства з посиланням на первинні документи, не зазначено прізвищ осіб, щодо яких відбулося порушення нарахування заробітної плати та конкретних розрахунків нарахування заробітної плати щодо працівників, з якими позивачем укладено трудові договори.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необгунтованість вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 №Ф- та наявність підстав для її скасування.

Суд першої інстанції також вірно врахував, що Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі № 380/2418/20 за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020 № , від 23.01.2020 № , винесеного на підставі Акта перевірки № 753/33.6-3/ НОМЕР_2 від 21.12.2019, у якій досліджувались обставини щодо заниження позивачем ЄВ на суму 22137,09 грн за рахунок не включення до бази нарахування ЄВ подвійної денної ставки заробітної плати залучених до роботи у вихідні дні двох працівників за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року на загальну суму 100392,76 грн.

У цій частині задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні висновки з приводу спірного питання викладені в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №380/3095/20 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі Акта перевірки № 753/33.6-3/ від 21.12.2019.

Суди апеляційної інстанції також враховує, що у пункті 110 рішення Європейського Суду з прав людини Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що …адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень.

Окрім того, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини, яку він висловив у справі Федорченко та Лозенко проти України (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом, тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

У частині відмови в задоволенні адміністративного позову рішення суду перегляду не підлягає, оскільки фактично в цій частині не оскаржується.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівські області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №380/4003/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 24.11.22.