Справа № 826/5097/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 жовтня 2019 року м. Київ № 826/5097/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, в порядку ст.383 КАС України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо не присвоєння чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу, право на присвоєння якого виникло у позивача з 25.07.2014 року; зобов`язання присвоїти чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу з 25.07.2014 року; зобов`язання здійснити нарахування та виплату недорахованої суми грошового забезпечення з причин не присвоєння чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2016 року визнано протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України щодо присвоєння ОСОБА_1 чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу; зобов`язано Міністерство закордонних справ України вирішити питання щодо присвоєння ОСОБА_1 чергового дипломатичного рангу другого секретаря першого класу. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

23.09.2019 року до суду позивачем подано заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, в якій просить визнати протиправною дією повторне присвоєння відповідачем позивачу дипломатичного рангу «Другий секретар» вчинене з посиланням на виконання рішення суду у справі №826/5097/16; зобов`язати відповідача виконати п.2 постанови від 05.09.2016 року у справі №826/5097/16 відносно його обов`язку вирішити питання щодо присвоєння позивачу чергового дипломатичного рангу згідно з приписами чинних Закону України «Про дипломатичну службу» та Указу Президента України від 21.12.2018 року №434/2018 «Про перелік дипломатичних посад, приписаних до дипломатичних рангів України», враховуючи, що позивач обіймає дипломатичну посаду «Перший секретар закордонної дипломатичної установи України».

На думку заявника, повторне присвоєння відповідачем позивачу дипломатичного рангу «Другий секретар», коли він повинен був (за вимогами п.7 ст.25 Закону №2449-VIII) присвоїти їй черговий дипломатичний ранг «Перший секретар» згідно з посадою, яку обіймає позивач («Перший секретар закордонної дипломатичної установи України»), є протиправною дією, вчиненою відповідачем на виконання рішення суду.

Суд, за наслідком розгляду заяви про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень, в порядку ст.383 КАС України, вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами у даній справі є ОСОБА_1 та Міністерства закордонних справ України, натомість підставами для звернення до суду з даною заявою є неналежне виконання на думку позивача відповідачем постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2016 року у справі №826/5097/16.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника, що згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Більш того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, КАС України.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження щодо повторного розгляду питань, щодо яких вже прийнято судове рішення.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18), від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 (адміністративне провадження № К/9901/1062/19).

Згідно ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Вказана правова позиція узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а (провадження № 11-1193апп18).

Разом із тим, заявником у поданій заяві вказано, що виконавчий лист по справі №826/5097/16 не було пред`явлено до примусового виконання, тобто позивач підтверджує свою пасивну поведінку та бездіяльність щодо користування правом на виконання судового рішення в порядку передбаченому законодавством про виконавче провадження.

Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

З матеріалів поданої заяви вбачається, що відповідачем виконано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2016 року у справі №826/5097/16 проте не у спосіб, який бажає заявник.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст.383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду, натомість заяву подано 23.09.2019 року, при цьому про виконання судового рішення у спосіб, що на думку позивача є неналежним, їй стало відомо 04.08.2017 року, з моменту подання позову про присвоєння їй рангу першого секретаря.

З огляду на викладене, а також ураховуючи те, що судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача, суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні обґрунтовані підстави для визнання протиправними дій відповідача, та визнання порушення прав позивача, які полягають у невиконанні (неналежному виконанні) рішення суду відповідачем у справі № 826/5097/16.

Беручи до уваги все викладене вище, суд залишає заяву позивача про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, в порядку ст.383 КАС України, без задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, в порядку ст.383 КАС України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, передбаченими ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда