Справа № 280/5466/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Справа № 280/5466/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 26.08.2022 №68 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 18.08.2022 та зарахувати до загального страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.07.1980 з 13.05.1985 по 14.12.1999 на Димитрівській птахофабриці, правонаступником якого був птахорадгосп Димитрівський та в подальшому ТОВ «Птахофабрика Димитрівська».

Ухвалою суду від 19.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, а розгляд адміністративної справи призначено без виклику/повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 18.10.2022 залучено до участі у справі №280/5466/22, в якості співвідповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач-2), розгляд адміністративної справи №280/5466/22 розпочато спочатку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у встановленому порядку звернулася до територіального органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте отримала протиправну відмову у призначенні пенсії через недостатність начебто страхового стажу. Позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до її страхового стажу період з 13.05.1985 по 14.12.1999 на Димитрівській птахофабриці, правонаступником якого був птахорадгосп Димитрівський та в подальшому ТОВ «Птахофабрика Димитрівська». Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач-1 у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що спірне рішення щодо відмови у призначенні пенсії прийнято в порядку екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач-2 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки згідно записів трудової книжки та індивідуальних відомостей застрахованої особи страховий стаж позивача становить 14 років 9 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії. Також, представник відповідача-2 вказав на відсутність підстав для зарахування до стажу періодів роботи з 13.05.1985 по 14.12.1999 на Дмитрівській птахофабриці, оскільки позивачем не було надано уточнюючої довідки за зазначений період. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 18.08.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 26.08.2022 №68, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу. В якості підстав для відмови у призначенні пенсії зазначено про те, що необхідний страховий стаж визначений чинним законодавством становить 29 років, а страховий стаж особи становить 14 років 9 місяців 21 день. При цьому, до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1977 по 22.07.1980, оскільки в дипломі не читається печатка; період роботи з 13.05.1985 по 14.12.199, оскільки виправлення в наказі про прийняття на роботу.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийнятого рішення, звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу до її страхового стажу не було зараховано, зокрема період роботи з 13.05.1985 по 14.12.1999, через те, що наявні виправлення в наказі про прийняття на роботу.

Суд зазначає, що відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться і в пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637, яким, в свою чергу, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач протягом спірного періоду працювала з 13.05.1985 по 14.12.1999 на Димитрівській птахофабриці, правонаступником якого був птахорадгосп Димитрівський та в подальшому ТОВ «Птахофабрика Димитрівська».

При цьому, у трудовій книжці позивача за зазначений період міститься виправлення (наведення) у номері наказу про прийняття на роботу.

Разом з тим, суд зазначає, що трудова книжка у повній мірі надає можливість ідентифікувати періоди роботи позивача на підприємстві та містить усі необхідні реквізити, які засвідчують внесення відомостей уповноваженою особою підприємства, зокрема трудова книжка містить печатки підприємства, тощо.

Відповідачем не наведено жодних доводів стосовно того, яким чином наявність наведення у номері наказу про прийняття на роботу перешкоджає зарахуванню позивачу до страхового стажу періоду роботи з 13.05.1985 по 14.12.1999.

Також, суд зазначає, що згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права, на які звертає увагу й позивач у своїй позовній заяві, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна.

За таких обставин, суд вважає, що період роботи з 13.05.1985 по 14.12.1999 на Димитрівській птахофабриці, правонаступником якого був птахорадгосп Димитрівський та в подальшому ТОВ «Птахофабрика Димитрівська» повинен бути зарахований до страхового стажу позивача.

В свою чергу, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги до ГУ ПФУ в Запорізькій області, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В спірному випадку заява позивачки про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №68 від 26.08.2022. І саме головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Чернігівській області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул.П`ятницька, 83А, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.08.2022 №68 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.07.1980, з 13.05.1985 по 14.12.1999 на Димитрівській птахофабриці, правонаступником якого був птахорадгосп Димитрівський та в подальшому ТОВ «Птахофабрика Димитрівська», а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.08.2022.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова