Справа № 580/822/22
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/822/22 Суддя першої інстанції: Трофімова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Безименної Н.В. та Шелест С.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області та Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області (далі - Територіальне управління ДСА України у Черкаській області) щодо нарахування та виплати у січні 2021 року суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня, в сумі 2102 грн 00 коп;

- стягнути з Територіального управління ДСА України у Черкаській області заборгованість із виплати суддівської винагороди за січень 2021 року у розмірі 6764 грн 21 коп з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у задоволенні визнаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється 01 січня відповідного календарного року. Також позивач наголошує на тому, що законом не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Під час розгляду і вирішення цього спору позивач просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21 та від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21. ОСОБА_1 вважає, що належним способом захисту його права на отримання суддівської винагороди у належному розмірі є стягнення заборгованості в сумі 6764 грн 21 коп.

Територіальне управління ДСА України у Черкаській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня і здійснює платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Відповідач також наголошує на тому, що його дії щодо нарахування і виплати позивачу суддівської винагороди, виходячи з положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» із застосуванням для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму у розмірі 2102 грн 00 коп, відповідали вимогам нормативно-правових актів, які були чинними у зазначений період та вчинені в межах повноважень. Територіальне управління ДСА України у Черкаській області наполягає на тому, за наявності у спеціальному законі, який встановлює конкретні розміри прожиткового мінімуму, спеціальної норми щодо розміру прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді, відсутні підстави для застосування загальної норми щодо розміру прожиткового мінімуму для всіх інших працездатних осіб. Додатково відповідач просить врахувати, що законодавством передбачений спосіб виконання подібних судових рішень, а саме - шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Від ДСА України відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Указом Президента України «Про призначення суддів» від 29 грудня 2017 року № 444/2017 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

У січні 2021 року Територіальним управлінням ДСА України у Черкаській області позивачу нараховано та виплачено суддівську винагороду, розмір якої обчислено виходячи прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн 00 коп.

Згідно з розрахункового листа за січень 2021 року розмір посадового окладу ОСОБА_1 за січень 2021 року склав 63060 грн 00 коп (2102 грн 00 коп х 30).

Не погоджуючись з діями Територіального управління ДСА України у Черкаській області щодо застосування під час обчислення суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн 00 коп, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року - 2270 грн 00 коп, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не мають повноважень із встановлення та/або затвердження прожиткового мінімуму, тому на виконання законодавства лише враховують під час реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень у визначенні базового розміру посадового окладу судді прожитковий мінімум, встановлений і затверджений Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд першої інстанції врахував, що у 2020 році суддівська винагорода суддів місцевих судів визначалась, виходячи із розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб у 2102 грн 00 коп, тому із прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір суддівської винагороди позивача не зменшився щодо обчислення базового окладу (станом на 01 січня 2020 року - 63060 грн 00 коп, з 01 січня 2021 року - 63060 грн 00 коп). Доказів фактичного зменшення суддівської винагороди ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено, що вказує на відсутність порушення гарантій судді щодо розміру матеріального забезпечення у січні 2021 року у контексті порушення принципу незалежності суддів та на відсутність порушення права на оплату праці в січні 2021 року.

На переконання суду першої інстанції, встановлений у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня у сумі 2102 грн покликаний забезпечити ефективний розподіл державного бюджету з дотриманням принципів забезпечення функціонування судової влади встановлених ст. 146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, адже вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правовідносини, пов`язані з нарахуванням і виплатою суддівської винагороди, регулюються Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Особливості забезпечення суддів суддівською винагородою викладені у ст. 135 вказаного Закону.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Таким чином суддівська винагорода безпосередньо залежить від базового розміру посадового окладу судді, який у свою чергу залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення на січень 2021 року було визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Зокрема, положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» було установлено з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2270 грн 00 коп та прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн 00 коп.

Між сторонами цієї справи виник спір стосовно того, який саме із зазначених прожиткових мінімумів належить застосовувати при обчисленні суддівської винагороди за січень 2021 року.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до ст. 46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, є Закон України «Про прожитковий мінімум».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Положеннями ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Водночас ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», разом із встановленням на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2270 грн 00 коп, був визначений також новий вид прожиткового мінімуму - «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 грн 00 коп.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій Територіального управління ДСА України у Черкаській області, які полягають у нарахуванні і виплаті позивачу суддівської винагороди виходячи з розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», колегія суддів повторно наголошує на тому, що згідно зі ст. 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється виключно законом про судоустрій.

У свою чергу ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що базовий розмір посадового окладу судді визначається із застосуванням розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року».

Правові підстави та порядок визначення розміру такої величини як «прожитковий мінімум для працездатних осіб», а також орган, уповноважений її визначати, встановлені спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про прожитковий мінімум».

На час виникнення спірних правовідносин Верховною Радою України вже було реалізоване повноваження щодо затвердження в законі про Державний бюджет України на відповідний рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір такої розрахункової величини станом на січень 2021 року був визначений безпосередньо у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що під час обчислення суддівської винагороди ОСОБА_1 за січень 2021 року Територіальне управління ДСА України у Черкаській області зобов`язане було керуватися положеннями ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абз. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» і проводити відповідні розрахунку виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2270 грн 00 коп.

Натомість Територіальним управлінням ДСА України у Черкаській області під час нарахування і виплати суддівської винагороди позивача за січень 2021 року був застосований «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» у розмірі 2102 грн 00 коп, тобто вид прожиткового мінімуму, що не передбачений ані Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ані Законом України «Про прожитковий мінімум».

Такі дії Територіального управління ДСА України у Черкаській області суперечать приписам ст. 130 Конституції України та ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і є протиправними.

Зазначені висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21 та від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21.

За висновком Верховного Суду, єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій. Розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій. Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Верховний Суд дійшов до висновку, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2270 грн 00 коп), на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн 00 коп) на підставі абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» була неправомірною.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що право ОСОБА_1 на отримання суддівської винагороди за січень 2021 року в належному розмірі дійсно було порушене внаслідок обчислення базового розміру посадового окладу виходячи з розрахункової величини 2102 грн 00 коп замість правильної - 2270 грн 00 коп.

Висновок суду першої інстанції про відсутність порушеного права на оплату праці з огляду на те, що розмір суддівської винагороди ОСОБА_1 за січень 2021 року не зменшився у порівнянні з тим, що виплачувався у грудні 2020 року, колегія суддів вважає необґрунтованим, адже у межах спірних правовідносинах відбулося порушення права позивача на збільшення розміру суддівської винагороди у зв`язку з підвищенням з 01 січня 2021 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обираючи спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 , колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені у раніше зазначених в постановах від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21 та від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21.

Так, Верховний Суд зазначив, що для правильного вирішення справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав судам попередніх інстанцій потрібно з`ясувати також участь ДСА України (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні прожиткового мінімуму «для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» при виплаті суддівської винагороди, передбачених абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», відтак визначити правовий статус цього державного органу в адміністративному спорі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору чи відповідач (другий відповідач).

Верховний Суд зауважив, причиною невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду може бути недостатність виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби. У такому випадку невиплату суддівської винагороди в повному обсязі можна пов`язувати із діяльністю ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів, відповідно як суб`єкта владних повноважень, рішеннями/діями якого порушено право особи (судді). Водночас у вимірі обставин цієї справи не можемо заперечити існування ситуації, коли ДСА України виділила відповідачу достатньо коштів для виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачу) з урахуванням вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (затвердивши відповідний кошторис), але відповідач натомість розпорядився цими коштами з урахуванням зменшеного розміру прожиткового мінімуму. Тоді є підстави стверджувати, що невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі, як наслідок виникнення заборгованості з її виплати (перед позивачем), є результатом дій/рішень відповідача, а тому спосіб захисту повинен співвідноситися/пов`язуватися з цими діями та їх наслідками.

Визначаючи особу, яка має відповідати за адміністративним позовом, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України; Вища рада правосуддя - щодо фінансового забезпечення її діяльності.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація України також визначена як головний розпорядник бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Зазначені норми права вказують на те, що територіальні управління Державної судової адміністрації України є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно зі ст. 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до п.п. 4, 7, 9 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів: затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що відповідно до штатного розпису на 2021 рік Уманського міськрайонного суду Черкаської області, затвердженого в.о. начальника Територіального управління ДСА України у Черкаській області 14 січня 2021 року, посадовий оклад голови суду, заступника голови суду, суддів становить 63060 грн, фонд заробітної плати на місяць за посадовими окладами - 504480 грн 00 коп.

Відповідно до кошторису на 2021 рік Територіального управління ДСА України в Черкаській області, затвердженого т.в.о. голови ДСА України 29 січня 2021 року, видатки на суддівську винагороду становлять 117485200 грн 00 коп. Згідно зі зведеною відомістю по видам оплати за підрозділом Уманський міськрайонний суд Черкаської області розмір нарахованого посадового окладу за січень становить 649242 грн 31 коп.

Таким чином при затвердженні 14 січня 2021 року штатного розпису Уманського міськрайонного суду Черкаської області на 2021 рік, Територіальне управління ДСА України у Черкаській області визначило посадовий оклад судді на рівні 63060 грн 00 коп, тобто виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн 00 коп (2102 грн 00 коп х 30).

Виходячи із зазначених показників розміру посадового окладу, ДСА України у подальшому 29 січня 2021 року було затверджено кошторису на 2021 рік для Територіального управління ДСА України в Черкаській області.

З огляду на вказані письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що виплата ОСОБА_1 суддівської винагороди в меншому розмірі дійсно пов`язана з діяльністю ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності судів, яка полягає, зокрема, в затвердженні відповідного кошторису. Однак безпосереднє порушення прав позивача було допущене саме Головним управлінням ДСА України у Черкаській області, яке затвердило штатний розпис Уманського міськрайонного суду Черкаської області на 2021 рік із зазначенням розміру посадового окладу судді 63060 грн 00 коп, а також здійснило нарахування та виплату суддівської винагороди за січень 2021 року в зазначеному розмірі.

Правова позиція Головного управління ДСА України у Черкаській області в цій справі полягає в тому, що такі дії були правомірними і відповідали вимогам нормативно-правових актів, що були чинними у відповідний період.

Отже, виплата ОСОБА_1 суддівської винагороди в меншому розмірі ніж передбачений ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була обумовлена застосуванням Головним управлінням ДСА України у Черкаській області положень абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

За таких обставин колегія суддів вважає, що належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є саме Головне управління ДСА України у Черкаській області.

Обираючи спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 , колегія суддів враховує, що адміністративний позов містить позовну вимогу про стягнення з Територіального управління ДСА України у Черкаській області заборгованості із виплати суддівської винагороди за січень 2021 року у розмірі 6764 грн 21 коп з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

Колегія суддів приймає до уваги, що між сторонами справи виник спір стосовно розміру прожиткового мінімуму, який належить враховувати під час обчислення розміру суддівської винагороди ОСОБА_2 . Відповідно, предметом доказування та перевірки була виключно правомірність дій Територіального управління ДСА України у Черкаській області щодо застосування в якості розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» у розмірі 2102 грн 00 коп.

Разом з тим під час нарахування суддівської винагороди належить врахувати відомості про місце розташування суду, що впливає на застосування регіональних коефіцієнтів при визначенні посадового окладу, а також індивідуальні відомості про позивача з метою перевірки права на отримання доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, розмір яких також залежить від посадового окладу судді.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

У свою чергу положення ч.ч. 5-8, 10 ст. 135 вказаного Закону передбачають, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «Цілком таємно», - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «Таємно», - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Як вже зазначалося, в межах цієї справи були зібрані та досліджувалися лише ті докази, які стосуються визначення розрахункової величини для обчислення базового розміру посадового окладу, тобто лише одного з показників, що впливає на загальний розмір суддівської винагороди.

Сторонами справи не заперечується, що фактичне нарахування і виплату суддівської винагороди судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 здійснює Територіальне управління ДСА України у Черкаській області.

За таких обставин колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Територіального управління ДСА України у Черкаській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за січень 2021 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн 00 коп.

У свою чергу Територіальне управління ДСА України у Черкаській області, як орган, до повноважень якого належить нарахування і виплата суддівської винагороди, визначить вплив зміни розрахункової величини (з 2102 грн 00 коп на 2270 грн 00 коп) на загальний розмір суддівської винагороди і встановить суму, яку належить додатково виплатити позивачу за січень 2021 року.

Колегія суддів приймає до уваги доводи Головного управління ДСА України у Черкаській області про те, що у віданні ДСА України діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень - КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів».

Разом з тим під час розгляду і вирішення цього спору були встановлені обставини, які свідчать, що належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є саме Територіальне управління ДСА України у Черкаській області.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Відповідно до п. 25 вказаного Порядку безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Зазначене правило поширюється на випадки виконання рішень про стягнення коштів з боржника. Водночас під час розгляду і вирішення цього спору судом зроблено висновок про те, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 є зобов`язання Головного управління ДСА України у Черкаській області нарахувати і виплати суддівську винагороду за січень 2021 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн 00 коп.

У свою чергу вимоги про «стягнення заборгованості з виплати суддівської винагороди» та «зобов`язання нарахувати та виплатити суддівську винагороду» є двома різними способами захисту порушеного права, для кожного з яких встановлено окремих порядок їх реалізації.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Отже, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 14 червня 2022 року та є підставою для його скасування і прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з визнанням способу захисту порушеного права, який буде узгоджуватися з предметом спору і обсягом повноважень особи, яка є належним відповідачем за позовними вимогами.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у січні 2021 року суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня, в сумі 2102 грн 00 коп.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди у січні 2021 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Н.В. Безименна

С.Б. Шелест