Справа № 120/8117/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 листопада 2022 р. справа № 120/8117/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

05.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що з червня 2022 року отримує пенсію державного службовця згідно Закону України "Про державну службу", призначену на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року у справі №120/2736/22.

Вказав, що звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, з урахуванням складових заробітної плати для призначення пенсії, згідно довідок від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України.

Листом від 26.09.2022 року відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку у зв`язку із недотриманням вимог, визначених абзацом 6 пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 року.

На переконання позивача, оскільки його стаж державної служби становить більше 20 років, відповідач протиправно відмовив йому у перерахунку пенсії на підставі оновлених довідок, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема, вказав, що 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII. Згідно п. 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 року №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Станом на 01.05.2016 року на посадах державної служби позивач працював 13 років та 20 днів. На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року у справі №120/2736/22 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII та лише для визначення права на призначення такої пенсії позивачу зараховано до стажу додаткові періоди, після чого загальний страховий стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, склав 20 років 10 місяців 26 днів.

Таким чином, за наявності у позивача станом на 01.05.2016 року 13 років 20 днів стажу державної служби, відсутнє право на обчислення пенсії з урахуванням довідки №26-17/27/3 від 11.01.2022 року.

Враховуючи зазначене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу".

19.01.2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0222-8/10885 від 09.02.2022 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, оскільки на час набрання чинності Законом України "Про державну службу" він не обіймав посаду державної служби.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року у справі №120/2736/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2022 року про перехід на пенсію державного службовця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням №73 від 18.07.2022 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з 13.06.2022 року.

19.09.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії із урахуванням складових заробітної плати, зазначених у довідках від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України.

Листом від 26.09.2022 року №0200-0222-8/70518 відповідач відмовив у такому перерахунку, оскільки за наявності у позивача станом на 01.05.2016 року 13 років 20 днів стажу державної служби, відсутнє право на обчислення пенсії з урахуванням довідки №26-17/27/3 від 11.01.2022 року.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу", крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII (далі Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01. 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 57 років 6 місяців - які народилися з 01 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, до 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 року відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі №569/350/17, від 03.07.2018 року у справі №586/965/16-а та від 10.07.2018 року у справі №591/6970/16-а.

Судом встановлено, що згідно наданого відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії №73 від 16.09.2022 року, страховий стаж позивача згідно наявних в електронній пенсійній справі документів становить 43 роки 9 місяців 15 днів.

Стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби складає 13 років 20 днів.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року у справі №120/2736/22 лише для визначення права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", до стажу на посадах державної служби позивачу зараховано наступні періоди:

- з 11.11.1979 року по 23.04.1980 року (5 місяців 13днів);

- з 02.05.1980 року по 03.05.1982 року (2 роки 2 дні - період проходження військової служби в Збройних силах СРСР);

- з 01.06.1982 року по 02.01.1986 року (3 роки 7 місяців 2 дні);

- з 03.01.1986 року по 21.10.1987 року (1 рік 9 місяців 19 днів).

Загальний страховий стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, з урахуванням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року у справі №120/2736/22, склав 20 років 10 місяців 26 днів.

Тобто, в даному випадку дотримано сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Разом з тим, відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивача посилаючись на те, що за наявності у позивача станом на 01.05.2016 року 13 років 20 днів стажу державної служби, відсутнє право на обчислення пенсії з урахуванням довідки №26-17/27/3 від 11.01.2022 року, в порядку, визначеному пунктом 4 Порядку №622.

Суд не погоджується з позицією відповідача, оскільки весь стаж державної служби, а саме 20 років 10 місяців 26 днів набутий позивачем до 01.05.2016 року, а його зарахування на виконання рішення суду від 11.05.2022 року не змінює час його набуття.

Така позиція відповідача призвела до неврахування складових заробітної плати позивача, згідно довідки від 11.01.2022 року №26-17/27/3, виданої Північним офісом Держаудитслужби України з огляду на таке.

Суд звертає увагу, що згідно пункту 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

У разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць. Матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Враховуючи, що єдиною підставою неврахування, під час призначення пенсії, складових заробітної плати, визначених у довідці №26-17/27/4 від 11.01.2022 року, була відсутність у позивача 20 років стажу на посадах державної служби, а стаж позивача станом на 01.05.2016 року складає 20 років 10 місяців 26 днів, відмова у проведенні перерахунку пенсії державного службовця, з урахуванням складових заробітної плати, що відображені у довідках від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України є протиправною.

В той же час, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії державного службовця, з урахуванням складових заробітної плати, що відображені у довідках від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26 17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, з урахуванням складових заробітної плати, що відображені у довідках від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України з 19.01.2022 року.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.05.2022 року у справі №120/2736/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2022 року про перехід на пенсію державного службовця.

На виконання вказаного рішення відповідачем рішенням №73 від 18.07.2022 року призначено пенсію державного службовця з 13.06.2022 року та не враховано надані позивачем 19.01.2022 року довідки про складові заробітної плати від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, видані Північним офісом Держаудитслужби України.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

В той же час, відповідачем, в супереч вказаному пункту Порядку №622, пенсію призначено з 13.06.2022 року та, з урахування викладених вище висновків суду, протиправно не враховано складові заробітної плати позивача, що відображені у довідках від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту третього цієї постанови, виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Враховуючи, що відповідач, в супереч пункту 4 Порядку №622, призначив позивачу пенсію з більш пізньої дати та не врахував надані ним довідки про складові заробітної плати, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 18.07.2022 року в частині дати призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Крім цього, враховуючи вимоги пункту 4 Порядку №622, суд приходить висновку, що пенсію позивача, з урахуванням висновків суду, слід призначити з 19.01.2022 року, тобто з дати звернення позивача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 18.07.2022 року в частині дати призначення пенсії ОСОБА_1 з 13.06.2022 року, а також зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію державного службовця з 19.01.2022 року з урахуванням складових заробітної плати, що відображені у довідках від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України та виплачувати її з врахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №73 від 18.07.2022 року в частині дати призначення пенсії ОСОБА_1 з 13.06.2022 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не врахування довідок про складові заробітної плати від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця з 19.01.2022 року з урахуванням складових заробітної плати, що відображені у довідках від 11.01.2022 року №26-17/27/3 та №26-17/27/4, виданих Північним офісом Держаудитслужби України та виплачувати її з врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович