Справа № 308/10055/22
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Зарева К.В.

з участю представника позивача Лишенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5645613 від 21.07.2022 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2022 року інспектором старшим лейтенантом поліції УПП в Закарпатській області Кукла В.В. було винесено постанову серії ЕАР № 5645613, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за те, що 21.07.2022 року о 17 год. 44 хв. на вул. Єсеніна, 10 в м. Мукачеві він керував транспортним засобом марки «Даево сенс», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом відповідно до рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2022 року, чим порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху.

Також позивач в позові зазначає, що 21.07.2022 року вій дійсно був зупинений працівником поліції та причиною зупинки автомобіля позивача стало нібито порушення Правил дорожнього руху. Постанова Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано стягнення, зокрема, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, була прийнята 19.04.2021 року. Таким чином, вважає, що строк позбавлення права керувати транспортним засобом закінчився 27.03.2022 року. До того ж, відповідно до листа Управління патрульної поліції від 15.06.2022 року йому було скеровано посвідчення водія. Таким чином на час складення інспектором оскаржуваної постанови мав при собі посвідчення водія, а тому вважав себе таким, що має право керування транспортними засобами. Враховуючи вищезазначені обставини, постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при розгляді справи не були з`ясовані і не доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення у зв`язку з чим така підлягає скасуванню.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2022 року адміністративну справу № 308/10055/22 передано на розгляд до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, оскільки позивач зареєстрований в м. Мукачево, відповідач Департамент патрульної поліції знаходиться в м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, тому належним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на даний спір є Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Відповідно до листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2022 року матеріали вказаної адміністративної справи були надіслані до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

18.10.2022 року матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані судді Заболотному А.М.

В подальшому, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2022 року позов залишено без руху, повідомлено позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині ухвали протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Копію ухвали від 20.10.2022 року представником позивача було отримано 27.10.2022 року (власноручно).

31.10.2022 року, на виконання вимог, зазначених в ухвалі суду від 20.10.2022 року, представником позивача було подано заяву про усунення недоліків, виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник в судовому засіданні позов просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що оскільки постанова Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП була прийнята 19.04.2021 року, строк позбавлення права керувати транспортним засобом закінчився 27.03.2022 року. Отримавши листом від поліції посвідчення водія, ОСОБА_1 вважав, що має право керувати транспортним засобом. При цьому іншого порядку розрахунку строку позбавлення права керувати транспортним засобом позивачу ніхто не роз`яснював.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у порядку, передбаченому ст. 268 КУпАП, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження і матеріалів позову на відповідну електронну адресу, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловив, відзиву не подав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАР № 5645613 від 21.07.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеної інспектором УПП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Кукла В.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що 21.07.2022 року о 17 год. 44 хв. на вул. Єсеніна, 10 в м. Мукачеві ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Даево сенс», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом відповідно до рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2022 року, чим порушив п. 2.1.аПравил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Приписами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом положенням Основного Закону України, Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує наступне.

Диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3. та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Обргунтовуючи поданий до суду позов позивач стверджує, що керуючи транспортним засобом, мав при собі посвідчення водія та вважав, що має право керувати транспортним засобом оскільки строк позбавлення права керувати транспортним засобом закінчився 27.03.2022 року.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч. 2 ст. 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Водночас п. 4 ст. 291 КУпАП передбачено, що постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Встановлено, що постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2021 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не оспорюється стороною позивача. Відповідно до вказаної постанови на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім цього, згідно з комп`ютерної програми документообігу загальних судів «Д-3» та Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.09.2021 року апеляційна скарга була залишена без задоволення, а постанова Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2021 року без змін.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що за правилом, передбаченим ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, річний строк позбавлення позивача права керування транспортними засобами розпочався 08.09.2021 року та відповідно закінчився у вересні 2022 року, що в свою чергу свідчить про помилковість його розрахунку стороною позивача.

Відтак, слід прийти до однозначного висновку про те , що станом на 21.07.2022 року, тобто на момент прийняття оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами.

Твердження сторони позивача про те, що оскільки безпосередньо поліція повернула йому посвідчення водія, а тому він вважається таким, що має право керувати транспортним засобом, спростовується тим, що визначальним в контексті ч. 4 ст. 126 КУпАП є наявність в особи саме права керування транспортними засобами, а не посвідчення водія.

Підсумовуючи слід відзначити, що постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок про те, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Сторона позивача не надала суду належних та достатніх доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами станом на момент прийняття оскаржуваної постанови, оскільки, як встановлено вище, згідно з постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2021 року, з урахуванням постанови Закарпатського апеляційного суду від 07.09.2021 року, такий був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, який розпочався 08.09.2021 року та відповідно закінчився у вересні 2022 року. До того ж судом встановлено, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП. В свою чергу твердження сторони позивача про необізнаність із законодавством не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не може бути підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі № 813/1790/18, постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року у справі № 825/2328/16.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході розгляду справи належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог суду не представлено, позивачем у межах розгляду справи не заперечувався факт його зупинення поліцейськими саме під час руху та перебування за кермом автомобіля, факт відсутності в нього права керування транспортними засобами встановлений, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 246, 250, 255, 262, 286 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 126, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Представник позивача: Лишенко Наталія Сергіївна (89600, вул. Миру, 14 (оф.7), м. Мукачево, Закарпатська область).

Відповідач: Департаменту патрульної поліції (03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ).

Повне рішення складено 24.11.2022 року.

Суддя А.М.Заболотний