Справа № 620/2341/22
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року Чернігів Справа № 620/2341/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.01.2022 № Ф-4921-17 на суму 20352,87 грн.;

- визнати неправомірними та скасувати нараховані Головним управлінням ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 в автоматичному режимі зобов`язання зі сплати єдиного внеску в сумі 20352,87 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області привести у відповідність в інтегрованій картці платника облік єдиного внеску ОСОБА_1 з відображенням скасування нарахованого єдиного внеску в сумі 20352,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 12.02.2018 по 30.09.2019 позивач безперервно перебував у трудових відносинах за основним місцем роботи в Адвокатському об`єднанні «Правовий альянс» на посаді «Адвокат Управління в Чернігівській області». Зазначає, що в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_1 є застрахованою особою та єдиний внесок за неї регулярно нараховує та сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, у періоди, коли вона була найманим працівником, та не отримувала дохід як самозайнята особа.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 отримала право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області № 8 від 07.09.2012 та свідоцтва № 665 від 07.09.2012. Відповідно до ідентифікаційних даних інформаційної системи ДПС України ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 24.12.2020 зупинено незалежну професійну діяльність. Згідно даних інтегрованої картки платника станом на 24.01.2022 заборгованість з єдиного внеску становила 20352,87 грн., в тому числі, нарахування за третій та четвертий квартали 2018 року на загальну суму 3033,77 грн., нарахування за перший та другий квартали 2019 року на загальну суму 5508,36 грн. (рівними частинами по 2754,18 грн. поквартально), нарахування за перший, другий та четвертий квартали 2020 року на загальну суму 5378,12 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 877,10 грн. та пені в розмірі 5555,52 грн. за період з 04.05.2014 по 28.08.2018, згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № 8444/24-07-023 від 01.12.2021 на загальну суму 6432,62 грн. Таким чином, відповідно до даних інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування) розмір заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за кодом бюджетної класифікації 71040000, враховуючи всі нарахування та оплати становить 20352,87 грн.

В наданій до суду відповіді на відзив позивач зазначив, що системний аналіз підпункту 14.1.226, пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та статей 4, 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» свідчить на користь того, що особа, яка проводить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області надано до суду додаткові письмові пояснення в яких зазначено, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 по справі № 620/2354/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, в інтегрованій картці платника (даті - ІКП) з КБКД 71040000 проведено зменшення нарахування на суму 8732,90 грн.

Таким чином, згідно з даними ІКП заборгованість з єдиного внеску позивача становить 12043,17 грн., в тому числі, залишок несплачених нарахувань за 2 квартал 2019 року 232,43 грн.; перший, другий та четвертий квартали 2020 року на загальну суму 5378,12 грн.; нарахування штрафних санкцій в розмірі 877,10 грн. та пені в розмірі 5555,52 грн. за період з 04.05.2014 по 28.08.2018, згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № 8444/24-07-23 від 01.12.2021 на загальну суму 6432,62 грн.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є адвокатом, що підтверджується копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 665 від 07.09.2012 (а.с. 11) та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області як самозайнята особа.

Протягом періоду з 12.02.2018 по 30.09.2019, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах за основним місцем роботи в Адвокатському об`єднанні «Правовий альянс» на посаді адвоката управління в Чернігівській області, що підтверджується копіями витягу з наказу від 09.02.2018 №12-ОС, довідки від 02.08.2019 № 24, трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 10.10.1988.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.05.2019 №Ф-4921-17 на суму 12220,65 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 по справі № 620/2354/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2020, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС в Чернігівській області від 21.05.2019 № Ф-4921-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 8732,90 грн. В решті позову відмовлено.

При цьому, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 по справі № 620/2354/19 було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині нараховної заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 3487,75 грн, яка рахувалася до 12.02.2018 (дати початку роботи в Адвокатському об`єднанні «Правовий альянс»).

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску, штрафу та пені від 24.01.2022 за № Ф-4921-17 на суму 20352,87 грн. (а.с. 8).

Як слідує з відзиву, підставою для формування вимоги від 24.01.2022 за № Ф-4921-17 стала інформація, наявна в базі даних інформаційної системи податкового органу по інтегрованій картці платника податків, в якій відображено несплачені нарахування станом на 24.01.2022 на загальну суму 20352,87 грн., а саме:

- нарахування за третій та четвертий квартали 2018 року на загальну суму 3033,77 грн.;

- нарахування за перший та другий квартали 2019 року на загальну суму 5508,36 грн. (рівними частинами по 2754,18 грн. поквартально);

- нарахування за перший, другий та четвертий квартали 2020 року на загальну суму 5378,12 грн.;

- нарахування штрафних санкцій в розмірі 877,10 грн. та пені в розмірі 5555,52 грн., за період з 04.05.2014 по 28.08.2018, згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № 8444/24-07-023 від 01.12.2021 на загальну суму 6432,62 грн.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону № 5076-VI визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон).

До вказаного Закону Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 2 Закону № 2464-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення поняттям: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно абзаців другого, сьомого, дванадцятого пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

- роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами

- підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитини.

Як визначено пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 1, пункту 2 частини першої статті 7 Закону (в редакції, чинній з 01.01.2017) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства. Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах або догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Так, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Як встановлено судом, оскаржувана вимога включає заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафних санкцій та пені за період з 12.02.2018 по 30.09.2019. Тобто, за період роботи позивача адвокатом в Адвокатському об`єднанні «Правовий альянс» коли за нього єдиний внесок нараховував та сплачував роботодавець, у розмірі не менше мінімального. Тому суд вважав, що у позивача відсутній обов`язок по сплаті вказаного внеску як особою, що має право провадити адвокатську діяльність за вказаний період, оскільки фактично позивач був найманим працівником, а не самозайнятою особою.

За таких обставин, з метою захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.01.2022 № Ф-4921-17, в частині стягнення заборгованості (недоїмки, штрафів, пені) за період з 12.02.2018 по 30.09.2019.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача привести у відповідність в інтегрованій картці платника облік єдиного внеску ОСОБА_1 з відображенням скасування нарахованого єдиного внеску в сумі 20352,87 грн., то суд відмовляє в її задоволенні оскільки скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.01.2022 № Ф-4921-17, в частині стягнення заборгованості (недоїмки, штрафів, пені) за період з 12.02.2018 по 30.09.2019, не є підставою для відображення в інтегрованій картці платника податків скасування всієї суми боргу.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 681,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.01.2022 № Ф-4921-17 в частині стягнення заборгованості (недоїмки, штрафів, пені) за період з 12.02.2018 по 30.09.2019.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 681,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.11.2022.

Суддя В.О. Непочатих