Справа № 204/9874/21
Суддя: Приваліхіна А. І.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/9874/21
Провадження № 2-а/204/21/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та капітана патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Балясного Івана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та капітана патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Балясного І.І., із вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій неправомірними. (а. с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень від 28 грудня 2021 року, зазначає, що 05 грудня 2021 року капітаном 2 роти батальйону 4 УПП в м. Днiпрi Балясним І.І. відносно нього було винесено постанову ЕГА № 538962 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень. З вказаною постановою він не згоден, оскільки, стверджує, що фактичні обставини були інші. Так, зазначає, що 05 грудня 2021 року при зупинці його транспортного засобу співробітники поліції відповідно до вимог Закону України «Про поліцію», на його вимогу, не надали службові посвідчення використання найменування та ознак належності до поліції, а пред`явили спеціальні жетони, чим порушили вимоги ст. 51. п. 1 вказаного Закону. Після цього до міста зупинки його транспортного засобу першим екіпажем патрульної полiцii було визвано другий екіпаж патрульної поліції, який теж надав спеціальні жетони замість службових посвідчень, чим також порушив вимоги вищевказаного закону. З цих підстав, між ним та екіпажами патрульної поліції виникла суперечка та рух його транспортного засобу було заблоковано. При цьому, його намагання з`ясувати підстави такого затримання працівниками поліції були проігноровані. Тому він звернувся на гарячу лінію 102 із повідомленням про незаконні дії з боку екіпажів патрульної поліції. Вказане обурило капітана Балясного І.І. , через що він почав звертатися до нього як до громадянина України, у грубій формі із погрозами застосування фізичної розправи. Після чого, у наказовій формі запропонував сісти у службовий автомобіль екіпажу поліції для проїзду у медичний заклад для огляду на наркотичне та алкогольне сп`яніння. Натомість, оглядом на наркотичне та алкогольне сп`яніння було встановлено, що він був тверезий, наркотичних засобів не вживав, тому екіпаж патрульної поліції виніс постанову про накладання штрафу в розмірі 3400 грн. за ст. 183 КУпАП. Позивач вважає що постанова ЕГА № 538962 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, маючих значення для справи, невiдповiдностi висновків Відповідача фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Тому прохає суд постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА № 538962 від 05 грудня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП скасувата, а дії капітана патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Балясного І.І. УПП в Дніпропетровській області визнати неправомірними у зв`язку з відсутністю службового посвідчення відповідного зразка затвердженого МВС України та відповідно до Закону України «Про поліцію».

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 8-9).

28 грудня 2021 року недоліки зазначені в ухвалі суду від 20 грудня 2021 року, позивачем усунуто (а. с. 11-19).

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року у справі відкрито спрощене провадження, без виклику сторін (а. с. 20).

22 квітня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив представника відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Марченка А.О. (а. с. 23-30), в яких він позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову прохає відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог КУпАП і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. Стверджує, що у всіх працівників поліції були службові посвідчення, та на вимогу позивача вони були пред`явлені для ознайомлення. Крім того, зазначає, що позовні вимоги щодо визнання дій неправомірними не можуть бути задоволені під час розгляду даної справи, оскільки спеціальними нормами чинного законодавства встановлені певні обмеження щодо способу судового захисту, який може бути застосований судом саме по цій категорії справ. Разом з цим, вказує на те, що обставини викладені в позовні заяві мають суто гіпотетичних характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому вважає, що підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. З огляду на зазначене вважає викладені вимоги позивача безпідставними та не підтвердженими жодними допустимими доказами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 грудня 2021 року командиром роти 4 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Балясним І.І. винесено постанову серії ЕГА № 538962 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП (а. с. 16). З вказаної постанови вбачається, що 05 грудня 2021 року в Дніпропетровській області в Індустріальному районі м. Дніпра по вул. Осінній, 12 громадянин ОСОБА_1 зателефонував на лінію 102 та повідомив, що співробітники патрульної поліції не мають службових посвідчень, хоча вони були у всіх в наявності та на вимогу були пред`явлені заявнику. Встановлено, що своїми діями останній здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 3400 гривень. Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo мас визначений строк.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписами ст. 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Згідно з вимогами п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і ст. 183 КУпАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог КУпАП і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Однак дані твердження не можуть бути доказом у справі, оскільки про наявність свідків у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно позивача відповідачем не зазначено. Крім того, працівники поліції, які у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення, є зацікавленими особами в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Більш того, як вбачається з позовної заяви, повідомлення на гарячу лінію 102 стосувалося саме цих екіпажів патрульної поліції, які, як стверджує відповідач, і є свідками події, однак вони є безпосередньо зацікавленими особами в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема й з тих підстав, що вони є безпосередніми учасниками подій.

Натомість, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Такий правовий висновок викладений у Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17.

Проте, відповідачем не було надано жодних доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення позивачем, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем, відсутні.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зазначив про те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Оскільки відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що позивачем 05 грудня 2021 року здійснено безпідставний виклик поліції, суд дійшов переконливого висновку про те, що слід скасувати оскаржувану постанову, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 538962 від 05 грудня 2021 року, підлягає закриттю.

Щодо вимог позивача про визнання дій капітана патрульної поліції 2 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області Балясного І.І. протиправними вони задоволенню не підлягають, оскільки за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішень, зокрема, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, керуючись нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесеної ним постанови та накладення на позивачка штрафу, а отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Патрульної Поліції в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-А; ) та капітана патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Балясного Івана Івановича (49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій неправомірними - задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 538962 від 05 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП - закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна