Справа № 120/4834/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 листопада 2022 р. Справа № 120/4834/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати лист-рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0205-8/6822 від 26.01.2022 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи: з 02.01.1989 по 13.11.1997 та з 05.07.2001 по 31.03.2011 та здійснити перерахунок ОСОБА_1 шляхом переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з 01.01.2022.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що на посадах державної служби вона працювала безперервно починаючи з 02.01.1989 по 31.03.2011, 20.07.2021 позивачка подала заяву на призначення пенсії державного службовця. Однак пенсійним органом було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачки, у зв`язку з тим, що зарахувати період роботи з 04.07.2001 по 31.03.2011 до стажу державної служби немає підстав.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 30.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

15.07.2022 відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав відзив, у якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки зарахувати період роботи з 04.07.2001 по 31.03.2011 до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону №3723 немає правових підстав. Представник відповідача зазначає, що з огляду на те, що станом на 01.05.2016 позивачка не перебувала на посаді державного службовця та має менше 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на переведення на пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про державну службу» №889-VIIІ від 10.12.2015 відсутнє.

Також на виконання ухвали суду відповідачем надано витребувані документи. З рішення від 28.12.2021 №05 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 вбачається, що воно винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області.

Ухвалою суду від 12.10.2022 залучено до участі у справі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

28.10.2022 відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що зарахувати період роботи з 04.07.2001 по 31.03.2011 до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3423 немає підстав. За наданою заявою від 20.07.2021 до стажу державної служби зараховано періоди з 02.01.1989 по 13.11.1997, з 14.11.1997 по 03.07.2001, що складає 12 років 06 місяців 03 дні. Тому оскільки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не перебувала на посаді державного службовця та має менше 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на переведення на пенсію за віком відповідно до положень Закону №889 у позивачки відсутнє.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в сукупності, суд встановив наступне.

20.07.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про переведення його на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Вказана заява, відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005, за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Луганській області

Рішенням Головного управління ПФУ в Луганській області від 28.12.2021 №05 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Рішення мотивовано тим, що нормами пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено право певної категорії державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку визначеному для осіб, які мають не менш, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Зокрема:

- державні службовці, які на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII станом на 01.05.2016 обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України;

- особи, які на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон від 16.12.1993 № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 по справі № 560/2398/19, від 01.12.2020 по справі № 466/6057/17.

Отже, з аналізу вищенаведених норм ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, суд доходить висновку, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) досягнення пенсійного віку; 2) загальний страховий стаж не менше 35 років; 3) 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі.

Щодо досягнення позивачем на день звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця віку 60 років, суд зазначає наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 досягла 60 років 01.07.2021.

Із заявою про переведення її на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ позивачка звернулася 20.07.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком мають право особи після досягнення пенсійного віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

А тому, позивачкою дотримано одну із умов для призначення пенсії державного службовця, а саме досягнення 60 років на дату звернення до пенсійного органу.

Щодо підтвердження позивачем загального страхового стажу - 35 років, суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 36 років 9 місяців 27 днів, що підтверджується протоколом розрахунку пенсії форми РС-право.

Отже, позивачем дотримано другу із умов для призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме підтверджено наявність загального страхового стажу більше 35 років.

Щодо третьої із обов`язкових умов призначення бажаної для позивача пенсії, а саме 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі.

Із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 вбачається наступне:

- 02.01.1989 зарахована на посаду економіста відділу комерційного та соціального розвитку Ленінського району м. Вінниці;

- 01.12.1989 переведена на посаду інспектора по контролю за цінами;

- 01.01.1991 переведена на посаду економіста ІІ категорії Ленінського районного виконавчого комітету;

- 28.04.1994 присвоєно з 01.01.1994 року 14-й ранг державного службовця. Присягу державного службовця прийняла 05.05.1994;

- 13.11.1997 звільнена згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переводом на роботу в апарат реєстраційної палати міської ради;

- 14.11.1997 призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу державної реєстрації по переводу, ст. 36 п. 5 КЗпП України;

- 14.11.1997 присвоєно 13 ранг державного службовця;

- 27.11.1999 призначена на посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації з 1 листопада 1999 року;

- 17.12.1991 присвоєно 12 ранг державного службовця з 1 грудня 1999 року;

- 05.07.2001 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування;

- 01.08.2001 присвоєний 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 27.08.2002 переведена на посаду головного спеціаліста експертно-реєстраційного відділу;

- 03.01.2007 призначена на посаду головного спеціаліста відділу дозвільних процедур управління реєстраційно-дозвільних процедур міської ради з 03.01.07, звільнивши з посади головного спеціаліста експертно-реєстраційного відділу реєстраційної палати міської ради;

- 23.07.2007 призначена на посаду головного спеціаліста відділу дозвільних процедур управління розвитку споживчого ринку та послуг міської ради з 24.07.2007, звільнивши з посади головного спеціаліста відділу дозвільних процедур управління реєстраційно-дозвільних процедур міської ради;

- 07.07.2009 переведена на посаду головного спеціаліста-оператора відділу дозвільних процедур управління розвитку споживчого ринку та послуг міської ради, звільнивши з посади головного спеціаліста відділу дозвільних процедур цього ж управління;

- 01.02.2002 присвоєний 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 31.03.2011 звільнена з посади головного спеціаліста-адміністратора відділу дозвільних процедур управління розвитку споживчого ринку та послуг міської ради у зв`язку із ліквідацією управління та скороченням посади (п.1 ст. 40 КЗпП України);

Крім цього, згідно довідки №06-11-141 від 12.07.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видана ОСОБА_1 вбачається, що стаж державної служби становить 22 роки.

Відмовляючи у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідач вказав на відсутність підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 05.07.2001 по 31.03.2011.

Як встановлено судом, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач у період з 05.07.2001 по 31.03.2011 працювала в органах місцевого самоврядування.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон від 07.06.2001 № 2493-III).

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (ст. 1 Закону від 07.06.2001 № 2493-III).

Статтею 46 Закону №889-VІІІ визначено, що до стажу державної служби зараховуються: 1) час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону; 2) час роботи на посадах, визначених пунктами 1-8, 9-1, 10 частини третьої статті 3 цього Закону; 3) час проходження дипломатичної служби на дипломатичних посадах; 4) час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування"; 5) час перебування на посадах суддів; 6) час перебування на посадах прокурорів; 7) час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання; 8) час професійного навчання державного службовця з відривом від служби, якщо не пізніше 75 днів після його завершення така особа повернулася на державну службу, крім випадків, установлених законом; 9) період, коли державний службовець не працював з поважних причин, але залишався у трудових відносинах з державним органом; 10) час перебування державного службовця у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше ніж до досягнення дитиною шестирічного віку; 11) час роботи на посадах патронатної служби, зазначених у частині першій статті 92 цього Закону.

Посадовою особою місцевого самоврядування, в розумінні ст. 2 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 07.06.2001 № 2493-III, дія Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

Згідно п. 8 Прикінцевих положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283) (чинним до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органі місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Так, п. 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Отже, посади, які займала ОСОБА_2 в органах місцевого самоврядування у період з 05.07.2001 по 31.03.2011 включені до переліку посад, робота на яких зараховується при обчисленні стажу державної служби.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що період роботи ОСОБА_1 з 05.07.2001 по 31.03.2011 на посадах в органах місцевого самоврядування відповідачем протиправно не врахована до стажу його роботи на посадах державної служби.

Щодо вимоги позивачки зарахувати до стажу державної служби період з 02.01.1989 по 13.11.1997, суд зазначає, що відповідно до протоколу розрахунку пенсії форми РС-право, період з 02.01.1989 по 03.07.2001 вже зарахований до стажу державної служби, тому права позивачки у цій частині не порушено, аотже вимога у цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи встановлені у справі обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 05.07.2001 по 31.03.2011.

Тому, викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області від 28.12.2021 №05 мотиви відмови є неправомірними, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області від 28.12.2021 №05 про відмову у переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

Беручи до уваги наявність підстав для зарахування до стажу державної служби спірного періоду роботи з 04.07.2001 по 31.03.2011, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано усіх умов передбачених ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII для призначення бажаної пенсії.

Тому, позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 05.07.2001 по 31.03.2011 та прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII з 01.01.2022.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

А тому, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 661,60 грн.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області від 28.12.2021 №05 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 05.07.2001 по 31.03.2011.

Зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з 01.01.2022.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 661,60 грн. (шістсот шістдесят одну гривню 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404; ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна