Справа № 620/6593/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6593/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Шелест С.Б., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від "29" вересня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівський медичний центр сучасної онкології" Чернігівської обласної ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати діяльність керівника підприємства щодо нерозгляду його заяви від 11.08.2022 протиправною;

- визнати діяльність керівника щодо порушення строків розгляду його заяви від 11.08.2022 протиправною;

- визнати порушеним його право з боку керівника підприємства щодо ненадання відповіді за його заяву від 11.08.2022 у встановлений строк;

- визнати порушеним право позивача з боку керівника підприємства щодо нерозгляду його заяви від 11.08.2022;

- зобов`язати відповідача розглянути його заяву у відповідності до вимог статей 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» та надати на неї відповідь за підписом керівника підприємства у строк, визначений законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення ст. ст. 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» у встановлений строк не розглянув та не надав відповідь на заяву від 11.08.2022.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від "29" вересня 2022 р. відмовлено у відкритті провадження у справі, у зв`язку з тим, що цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини не мають публічно-правового змісту.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що отримавши оскаржувану ухвалу, а також враховуючи аргументацію викладену у вказаній ухвалі суду, звернувся до місцевого загального суду за правилами підсудності, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України. Однак, ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 30.09.2022 № 734/2106/22 встановлено, що вказану справу повинен розглядати саме Чернігівський окружний адміністративний суд.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає, а викладені у апеляційній скарзі мотиви скаржника є прийнятні з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом 2 групи та звернувся до Комунального некомерційного підприємства "Чернігівський медичний центр сучасної онкології" Чернігівської обласної ради із заявою (зареєстрована 11.08.2022 № вх. 01-14/473) про надання інформації.

Однак, відповідь на заяву не отримав.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що із суті заяви позивача від 11.08.2022 та змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 фактично не згоден із якістю наданих підприємством послуг щодо проведеного лікарем огляду. Крім того, визначений у справі відповідач є юридичною особою в розумінні статті 80 Цивільного кодексу України, до того ж не наділений публічно-владними управлінськими функціями, отже не є суб`єктом владних повноважень у розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, як рішення, так і дії підприємства не підлягають оцінці у порядку адміністративного судочинства. Отже, оскільки спірні правовідносини мають цивільно-правовий характер, адже засновані на юридичній рівності та майновій самостійності їх учасників, то для вирішення спору позивачу необхідно звернутись до місцевого загального суду за правилами підсудності, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративною справою у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. В свою чергу, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Ознаками справи адміністративної юрисдикції є особливий суб`єктний склад публічно-правового спору, участь суб`єкта владних повноважень, суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Виходячи із змісту адміністративного позову, суть спірних правовідносин зводиться до того, що, на думку позивача, відповідач в порушення ст. ст. 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» у встановлений строк не розглянув та не надав відповідь на заяву від 11.08.2022.

Отже, визначаючись щодо юрисдикції даного спору слід визначити правову природу спірних правовідносин, правовий статус відповідача, включаючи його повноваження в цих відносинах, та предмет оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як свідчать матеріали справи, спірні правовідносин виникли у зв`язку з ненаданням відповідачем відповіді на звернення позивача, тому предметом спору в цій справі є визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка пов`язана з ненаданням відповіді, який на думку колегії суддів підпадає під ознаки публічно-правового спору.

Отже, висновок суду про те, що цей спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини мають цивільно-правовий характер, адже засновані на юридичній рівності та майновій самостійності їх учасників, є безпідставним.

Крім того, такий висновок передчасний, оскільки судом першої інстанції не встановлено правовий статус відповідача у спірних правовідносинах. Зокрема, чи наділений відповідач владно-управлінськими функціями.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

У силу ч.1 ст.63 ГК України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, зокрема, комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Згідно з відомостями із веб сайту Чернігівської обласної ради (https://chor.gov.ua/component/k2/item/10343-pro-zbilshennia-statutnoho-kapitalu-komunalnoho-nekomertsiinoho-p) рішенням від 28 жовтня 2020 року № 26-25/VII, зокрема, Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради затверджено Статут комунального некомерційного підприємства «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради в новій редакції у зв`язку зі збільшенням статутного капіталу підприємства.

З огляду на викладене, можна дійти висновку, що Комунальне некомерційне підприємство "Чернігівський медичний центр сучасної онкології" Чернігівської обласної ради є комунальним підприємством, власником і засновником якого є Черкаська обласна рада.

Колегія суддів звертає увагу, що комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади.

Отже, Комунальне некомерційне підприємство "Чернігівський медичний центр сучасної онкології" Чернігівської обласної ради наділене повноваженнями приймати відповідні рішення та діє як суб`єкт владних повноважень, а тому, спір про оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених Комунальним некомерційним підприємством "Чернігівський медичний центр сучасної онкології" Чернігівської обласної ради є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Тож, на переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції про те, що відповідач є юридичною особою в розумінні статті 80 Цивільного кодексу України та не наділений публічно-владними управлінськими функціями, отже не є суб`єктом владних повноважень у розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

За схожих обставин справи та спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду розглянула справу по суті позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ОКП Львівської облради «БТІ та ЕО» щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_3 (постанова від 21 листопада 2018 року у справі № 2а-598/11/1370).

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, вказане призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від "29" вересня 2022 р. скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Повний текст постанови складено 23.11.2022.

Головуючий суддя Судді: Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко С.Б. Шелест