Справа № 240/43532/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/43532/21

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченко Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:

- визнання протиправним рішення - вимогу від 23 лютого 2021 року № Ф-15549-23 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму в розмірі 40 627 гривень 76 коп. та скасувати його;

- зобов`язання Головне управління державної податкової служби України у Житомирській області вчинити дії й внести до реєстру платників податків відповідні записи про сплату ОСОБА_1 ЄСВ за період з липня 2018 року по червень 2021 року, визнати відсутність боргу ОСОБА_1 по сплаті ЄСВ в період з липня 2018 року по червень 2021 року, що підлягає стягненню в примусовому порядку;

- визнати протиправними дії Головного управління державної податкової служби України у Житомирській області щодо подання Корольовському відділу ДВС виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 ЄСВ у зв`язку з отриманням письмової заяви ОСОБА_1 від 12.10.2021 року та копій документів про сплату ЄСВ за період з липня 2018 року по червень 2021 року;

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що10 жовтня 2021 року нею було отримано поштою вимогу Головного управління державної податкової служби України у Житомирській області від 23 лютого 20021 року № Ф-15549-23 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 40 627,76 коп.

Позивач зазначає, що вона є фізичною особою-підприємцем, адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально. В період з травня 2018 року не працювала, перебуваючи протягом більш як двох місяців на стаціонарному лікуванні в медичних установах та в період з липня 2018 рік по червень 2021 року не працювала, перебувала у соціальній відпустці, в цей період за неї ЄСВ сплачувало Управління соціального захисту Корольовського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради. Як вказує позивач, нею протягом усього часу підприємницької та адвокатської діяльності своєчасно і в повному обсязі сплачувались усі податки та збори, в тому числі ЄСВ. Вказані обставини свідчать про відсутність у позивача обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим спірна вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ст.ст. 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, у письмовому провадженні.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску, заборгованість за 2019 рік склала 10358,26 грн., за період 2019-2020 років заборгованість склала 19 953,04 грн., станом на 23.02.2021 обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 40627,76 грн. Нарахування здійснювались на підставі звітності позивача, та саме на підставі інформації яка була подана ним до контролюючого органу. Також, відповідно до інформації інтегрованої картки платника податків, позивачем було частково сплачено ЄСВ в період з 2018 по 2021 рік, що вказує на визнання позивачем його зобов`язань зі сплати єдиного соціального внеску. Право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017, 2018 та 2019 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. На думку позивача, від нарахувань за 2017-2021 рік за весь період - позивач не звільнений, і відповідно до наявної заборгованості їй була правомірно сформована і надіслана вимога про сплату боргу №Ф-15549-23 від 23.02.2021 на суму 40627,76 грн.

Ухвалою від 29.06.2022 Житомирський окружний адміністративний суд вирішив розглядати справу у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін. Судове засідання призначене на 07.07.2022 о 10:30.

В судовому засіданні 07.07.2022 оголошено перерву до 18.07.22.

18.07.22 в засіданні суду позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на досліджені докази та доводи викладені в позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових поясненнях.

Представник ГУ ДПС у Житомирській області у судовому засіданні позов не визнав, просив суд позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на міркування наведені у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно реєстраційних даних картки особового рахунку автоматизованих інформаційних систем ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 11.12.2007 було здійснено державну реєстрацію підприємницької діяльності та було взято на облік в контролюючих органах, з 01.01.2012 перебувала на обліку як на спрощеній системі оподаткування платник єдиного податку третя група.

Відповідно до реєстраційних даних 12.09.2017 ОСОБА_1 було встановлено ознаку незалежної професійної діяльності - адвокат.

Відповідно до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» обліковується недоїмка, яка виникла за рахунок нарахувань:

- за вересень-грудень 2017 року, як само зайнятій особі (адвокат) на загальну суму 2816,00грн. Станом на 19.05.2022 ІКП платника приведено у відповідність, а саме зменшено нарахований єдиний внесок на загальну суму 2816,00грн;

- за 2018 рік нараховано ЄСВ, як фізичній особі-підприємцю на спрощеній системі оподаткування на загальну суму 9828,72 грн, який було самостійно сплачено відповідно до платіжних доручень від 19.04.2018 № 3467443SB на суму 2457,18 грн та від 17.02.2022 № 2PL085364 на суму 8030,00грн та зараховано у порядку календарної черговості їх виникнення відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464 на суму 9 828,72 грн;

- за 2018 рік було також нараховано єдиного внеску як ФОП з незалежною професійною діяльністю на загальну суму 9828,72 грн. Це призвело до виникнення неправомірної недоїмки. Станом на 19.05.2022 ІКП платника приведено у відповідність, а саме зменшено нарахований єдиний внесок на загальну суму 9828,72грн;

- за 2019 рік нараховано ЄСВ на загальну суму 11016,72грн, який було частково самостійно сплачено відповідно до платіжного доручення від 17.02.2022 №2PL085364 на суму 8030,00грн та зараховано у порядку календарної черговості їх виникнення відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464 на суму 658,46 грн. Отже заборгованість за 2019 рік склала 10358,26 грн.

- 21.04.2020 за січень - лютий 2020 року на суму 2078,12 грн. по терміну сплати 21.04.2020;

- 20.07.2020 за червень 2020 року на суму 1039,06 грн. по терміну сплати 20.07.2020;

- 19.10.2020 за липень-вересень 2020 року на суму 3178,12 грн. по терміну сплати 19.10.2020;

- 19.01.2021 за жовтень-грудень 2020 року на суму 3300,00 грн. по терміну сплати 19.01.2021;

Станом на 19.05.2022 обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску за період 2019-2020 років на суму 19 953,04 грн.

Так, ОСОБА_1 було подано за Звіти за період з 2017 - 2021 рр., а саме:

- за 2018 рік Звіт від 11.02.2019 №23863 (граничний термін подання - 11.02.2019), яким самостійно визначено зобов`язання по сплаті єдиного внеску з січня по червень 2018 року в сумі 4914,36 грн;

- за 2021 рік Звіт від 28.03.2022 № (граничний термін подання - 09.02.2022), яким самостійно визначено зобов`язання по сплаті єдиного внеску за липень-грудень 2021 року в сумі 8030,00 грн.

Як вказує відповідача станом на 23.02.2021 за позивачем обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 40627,76 грн. за період з 2017 по 2021 рр.

Головним управлінням державної податкової служби України у Житомирській області 23.02.2021 на ім`я ОСОБА_1 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-15549-23, що виникла станом на 31.01.2021 у сумі 40627,76 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною податковою вимогою, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку даним спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом № 2464-VI.

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Страхувальниками, в свою чергу, вважаються роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону №2464-VI зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774 внесено зміни до Закону №2464-VI, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Згідно з частинами 2-3, 8 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція №449).

Так, положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції №449 передбачено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абзац 2 пункту 2 Розділу VI Інструкції № 449).

Відповідно до пункту 3 Розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Відповідно до пункту 4 Розділу VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Податковий орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Сформована в ІТС вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається податковим органом платнику єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі.

Сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), що підлягає надсиланню у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику єдиного внеску, другий долучається до справи платника.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Платникам єдиного внеску, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті та подали заяву про бажання отримувати документ через електронний кабінет, вимоги про сплату боргу (недоїмки) можуть надсилатися в електронній формі засобами електронного зв`язку з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги».

Вимога про сплату боргу (недоїмки), що надсилається в електронній формі у день її формування в ІТС, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису та кваліфікованої електронної печатки, після чого надсилається в електронний кабінет засобами ІТС з одночасним надісланням платнику єдиного внеску на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання до електронного кабінету.

Інформація про дату і час надсилання та доставки вимоги про сплату боргу (недоїмки) в електронній формі в електронний кабінет з ідентифікацією відправника та отримувача зберігається безстроково і може бути отримана у електронному вигляді, в тому числі у вигляді квитанції про доставку у текстовому форматі.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) в електронній формі вважається належним чином надісланою, якщо її надіслано в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги», за умови, якщо отримано квитанцію про доставку вимоги про сплату боргу (недоїмки) в електронний кабінет.

У разі неотримання податковим органом квитанції про доставку вимоги про сплату боргу (недоїмки) в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня її надіслання така вимога у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається платнику єдиного внеску у порядку, визначеному абзацом одинадцятим цього пункту для надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі.

При цьому строк доставки вимоги про сплату боргу (недоїмки) в електронній формі в електронний кабінет не зараховується до строку надіслання такої вимоги.

На вимогу платника, який отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) в електронній формі, податковий орган надає таку вимогу у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) від платника єдиного внеску.

Частиною 16 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що фізичні особи - підприємці у відповідності до норм спеціального закону, яким врегульовано питання сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є страхувальниками та зобов`язані своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Разом з тим, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Суд звертає увагу, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов єдиний соціальний внесок не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказане дає підстави стверджувати, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі, не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає податковий орган, щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Саме такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 у справі № 142/252/19.

Як вказує відповідача станом на 23.02.2021 за позивачем обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 40627,76 грн. за період з 2017 по 2021 рр.

Судом встановлено, що позивач з липня 2018 року по червень 2021 року позивач перебувала на обліку у відділі управління соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради і одержувала допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою виданою управлінням соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 15.07.2021 № 3472 та відомостями форми ОК-5. У вказаній відомості наявна позначка про сплату страхового внеску за відповідні місяці.

Тобто в період з липня 2018 року по червень 2021 року управління соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради сплачувало страхові внески за позивача.

Наведене дозволяє зробити висновок про безпідставність висновків податкового органу, щодо протиправних дій чи бездіяльності позивача по несплаті ЄСВ за період з липня 2018 року по червень 2021 року.

Податковий орган, визнаючи сплату позивачем єдиного соціального внеску за 2017-2021 рр. (період, за який відповідачем нарахована заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску), не врахував цю обставину при прийнятті спірної вимоги, що дає підстави стверджувати про необґрунтованість нарахованої відповідачем позивачу суми єдиного соціального внеску.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2018 у справі 826/15139/16 суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, вирішувати питання, які належать до його компетенції, усувати необґрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду.

Оскільки відповідач при нарахуванні грошового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску не врахував спірний період описаний вище, а суд позбавлений можливості визначити таку суму, враховуючи правову природу податкової вимоги, суд вважає за доцільним в даному випадку скасувати повністю податкову вимогу, зазначивши про право податкового органу на винесення податкової вимоги з урахуванням встановлених обставин у справі.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23 лютого 2021 року № Ф-15549-23, є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню, з вищевказаних підстав.

Визначаючись щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити дії й внести до реєстру платників податків відповідні записи про сплату ОСОБА_1 ЄСВ за період з липня 2018 року по червень 2021 року, визнати відсутність боргу ОСОБА_1 по сплаті ЄСВ в період з липня 2018 року по червень 2021 року, що підлягає стягненню в примусовому порядку, суд зазначає таке.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021.(далі - Порядок)

Відповідно до абзацу 6 п. 2 розділу 1 «Загальні положення» Порядку, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу V Порядку, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є:

скарга (заява) платника податків;

рішення про результати розгляду скарги (заяви);

ухвала суду про відкриття провадження;

рішення суду, прийняте по суті.

У постановах від 19.02.2019 у справі №825/999/17 та від 25.03.2020 у справі №826/9288/18 Верховний Суд зауважив, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Тому, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення з особової картки ОСОБА_1 відомостей щодо нарахування сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з липня 2018 року по червень 2021 року.

Щодо позовної вимоги визнати протиправними дії Головного управління державної податкової служби України у Житомирській області щодо подання Корольовському відділу ДВС виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 ЄСВ у зв`язку з отриманням письмової заяви ОСОБА_1 від 12.10.2021 року та копій документів про сплату ЄСВ за період з липня 2018 року по червень 2021 року, суд зазначає наступне.

Закон №2464-VІ, ПК України та Закон України «Про виконавче провадження» не передбачають можливості відкликання вимоги про сплату боргу з примусового виконання із органу ДВС.

При цьому, згідно пункту 1 частини 1 статті 37 Закон України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Тобто, стягувачу за його заявою повертається чинний виконавчий документ.

Відповідно до підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно пункту 60.5 статті 60 ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на встановлену у ході розгляду даної справи протиправність вимоги про сплату недоїмки (боргу), вказана вимога втратить будь які юридичні наслідки з моменту набрання законної сили даним судовим рішенням, у тому числі й не підлягатиме примусовому виконанню.

Отже, відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 23 лютого 2021 року № Ф-15549-23.

Зобов`язання Головне управління ДПС у Житомирській області вчинити дії щодо виключення з особової картки ОСОБА_1 відомостей щодо нарахування сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з липня 2018 року по червень 2021 року та щодо усіх можливих наслідків здійснення таких нарахувань.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко