Справа № 440/1155/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 р. Справа № 440/1155/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської районної в м.Полтаві ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 29.04.22 по справі № 440/1155/22

за позовом ОСОБА_1

до Київської районної в м.Полтаві ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської районної в м.Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення шостої позачергової сесії восьмого скликання від 03.11.2021 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд", яким у задоволенні останнього відмовлено; зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність із земель комунальної власності, орієнтовним розміром 0,10 га в м. Полтаві на території Київської районної в м.Полтаві ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що усупереч вимогам Земельного кодексу України рішенням шостої позачергової сесії Київської районної в м. Полтаві ради від 03.11.2021 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам Законів України та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів з посиланням на план зонування території м. Полтави, затвердженого рішенням п`ятнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 24.05.2018, а саме: земельна ділянка знаходиться в зоні багатоквартирної житлової забудови. Позивач наполягає на тому, що бажана земельна ділянка потрапляє в зону проектної садибної житлової забудови, вільна та її місце розташування відповідає вимогам Законів України та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів, та містобудівної документації.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської районної в м.Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення шостої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м.Полтаві ради від 03.11.2021 "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" в частині відмови гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га в м. Полтаві на території Київської районної в м.Полтаві ради.

Зобов`язано Київську районну в м.Полтаві раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у власність орієнтовним розміром 0,10 га в м. Полтаві на території Київської районної в м.Полтаві ради, згідно поданої ним заяви.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник відповідача в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не має права впливати та конкретно зазначати, яке рішення має ухвалювати колегіальний орган місцевого самоврядування.

Представник апелянта зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що будуть порушені права Полтавської міської ради, яка делегувала Київській районній у м. Полтаві раді лише повноваження щодо садибної забудови, а спірна земельна ділянка може знаходитись і в межах багатоквартирної забудови, на якій управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано згоду на розміщення багатоквартирних житлових будинків на території 57 мікрорайону південно-західного планувального району м. Полтава та дозволено розробити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель, які належать на праві комунальної власності територіальній громаді м. Полтава. А Управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому має правомірні очікування на спірну земельну ділянку.

На переконання представника відповідача, суд першої інстанції безпідставно стверджує, що План зонування території м. Полтави, затверджений рішенням п`ятнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 24.05.2018 р. станом на час розгляду заяви ОСОБА_1 Київською районною в м. Полтаві радою вже втратив чинність. Крім того, суд не є фахівцем і повноважним органом чи спеціалістом, тому не має права стверджувати, що земельна ділянка, документи на яку мав намір оформити ОСОБА_1 , у відповідності до доданих до позову документів, а саме викопіюванням із кадастрової карти України та додатку 2 потрапляє в зону П-Ж-1, зона проектної садибної житлової забудови .

ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 27.09.2021 року. Станом на 27.10.2021 року рішення ради не існувало. Тому він мав можливість замовити проект за принципом «мовчазної згоди». Невинесення рішення Київської районної у м. Полтаві ради, з цього приводу, ніяким чином не обмежувало прав позивача.

Представник апелянта вважає, що рішення суду першої інстанції про зобов`язання Київської районної в м. Полтаві ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою не відповідає законодавству так-як дані повноваження відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» належать виключно органу місцевого самоврядування.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Київської районної в м. Полтава ради із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га згідно графічних матеріалів.

Рішенням шостої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтава ради від 03 листопада 2021 року "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" (пункт 43) відмовлено гр. ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, у зв`язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам Законів України та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки згідно плану зонування території м. Полтави, затвердженого рішенням п`ятнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 24.05.2018, земельна ділянка знаходиться в зоні багатоквартирної житлової забудови (Ж-3, Ж-4) та потрапляє на територію, на яку рішенням позачергової третьої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 29.03.2016 "Про надання згоди на розміщення багатоквартирних житлових будинків та дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території 57-го мікрорайону південно-східного планувального району м. Полтава" управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5784 га за адресою АДРЕСА_2 .

Не погодившись з вказаним вище рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності місця розташування бажаної позивачем земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а отже, відповідачем не доведено правовірності оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів доходить висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Отже, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Київської районної в м. Полтава ради із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться на території м. Полтави згідно графічних матеріалів.

До клопотання позивач додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Рішенням шостої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтава ради від 03 листопада 2021 року "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" відмовлено гр. ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, у зв`язку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам Законів України та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки згідно плану зонування території м. Полтави, затвердженого рішенням п`ятнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 24.05.2018, земельна ділянка знаходиться в зоні багатоквартирної житлової забудови (Ж-3, Ж-4) та потрапляє на територію, на яку рішенням позачергової третьої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 29.03.2016 "Про надання згоди на розміщення багатоквартирних житлових будинків та дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території 57-го мікрорайону південно-східного планувального району м. Полтава" управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5784 га за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування прийнятого рішення відповідач посилається на план зонування території м.Полтави, затвердженого рішенням п`ятнадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 24.05.2018 та відмовляє у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам Законів України та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів, та містобудівній документації".

Водночас, порівнявши графічні матеріали бажаної ділянки, викладеної в додатку 1 та доданої до клопотання про виділення земельної ділянки, з генеральним планом м. Полтава зі змінами, розробленими УДНДІПМ «Дніпромісто» і затвердженим 21.10.2020 рішенням тридцять сьомої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради вбачається, що земельна ділянка потрапляє в зону П-Ж-1, що згідно умовних позначень - зона проектної садибної житлової забудови.

Колегія суддів зазначає, що рішенням позачергової третьої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 29.03.2016 «Про надання згоди на розміщення багатоквартирних житлових будинків та дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території 57-го мікрорайону південно-західного планувального району м.Полтава» управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5784 га.

У графічних матеріалах видно, що цифрою 27 помічена зона без окреслення меж та/або будь яких інших обмежень.

Відповідачем не надано суду доказів формування земельної ділянки площею 0,5784 га, на які управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано дозволи на розробку проектів землеустрою згідно з рішенням позачергової третьої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 29.03.2016 «Про надання згоди на розміщення багатоквартирних житлових будинків та дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території 57-го мікрорайону південно-західного планувального району м. Полтава».

Разом з тим, у листі Управління з питань містобудування та архітектури від 25.10.2021 № 01-02-01-16/2395 повідомляється лише про можливе місце розміщення земельної ділянки в зоні багатоквартирної житлової забудови Ж-3 та Ж-4, посилаючись на план зонування від 25.05.2018, який втратив чинність.

Отже, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності місця розташування бажаної позивачем земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а отже, відповідачем не доведено правовірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення шостої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 03 листопада 2021 року "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" (пункт 43), яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, прийняте відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Київську районну в м. Полтаві ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у власність із земель комунальної власності, орієнтовним розміром 0,10 га в м. Полтаві на території Київської районної в м.Полтаві ради.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року по справі № 440/1155/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської районної в м.Полтаві ради - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 440/1155/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З.О. Кононенко
Судді В.А. Калиновський О.М. Мінаєва