Справа № 855/2/22
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А У Х В А Л А
22 листопада 2022 року м. Київ № 855/2/22
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Олійник К.С., за результатами відкритого судового засідання в адміністративній справі за позовом
до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України,
Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
директор Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Оленич Петро Сергійович
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
за участю представників сторін:
від позивача ОСОБА_1 : Малиновська Е.С.
від відповідача Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Мазур Г.І., Кушнір Л.В.
від відповідача Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України представник не прибув, Кушнір Л.В., в статусі представника відділу не допущена у зв`язку з відсутністю підтвердження повноважень представляти інтереси відділу
від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Оленича П.С. представник не прибув, про причини неприбуття суд не повідомляв, подав заяву про розгляд справи без його участі
Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок протиправної бездіяльності виконавчого органу щодо вчинення відповідних дій з поданими до такого органу виконавчими документами.
За результатами розгляду справи судом встановлено підстави для постановлення окремої ухвали.
Згідно частин 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Частиною 4 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Відповідно до частини 5 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Згідно частини 6 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
У відповідності до частини 7 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.
Згідно частини 7 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
Так, за результатами розгляду цієї справи судом було виявлено порушення законодавства та чинного нормативно-правового акту, а тому наявні підстави для постановлення окремої ухвали, з направленням її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність триваючої бездіяльності уповноваженого органу виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття, опрацьовування і реєстрації в день надходження у Автоматизованій системі виконавчого провадження направленої поштою заяву про примусове виконання виконавчого документу, та виконавчий документ, з огляду на наступне.
За твердженнями представника позивача, на протязі тривалого проміжку часу Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України вчинялась протиправна бездіяльність щодо прийняття, опрацьовування і реєстрації в день надходження у Автоматизованій системі виконавчого провадження направлену поштою 20 серпня 2021 року цінним листом з описом вкладення заяву ОСОБА_1 від 20 серпня 2021 року про примусове виконання виконавчого документу, а саме, долучених до вказаної заяви ухвал Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року № 826/5426/16 в частині стягнення 22 700,00 грн, з урахуванням ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року про внесення виправлень.
В ході розгляду судом даної справи було встановлено, що позивачем та його представником після подання відповідного виконавчого документу вчинялись дії з метою отримання інформації про обставини отримання, реєстрації та передання до уповноваженої особи виконавчої служби надісланого документу, однак, зі сторони відповідача, останнім надавалась відповідь про те, що такий виконавчий документ відсутній в Автоматизованій системі виконавчого провадження.
За твердженнями представника позивача, вказана бездіяльність, яка виникла у зв`язку з неприйняттям, нереєстрацією та невідкриттям виконавчого провадження призвела до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
За результатами розгляду справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: директор Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Оленич Петро Сергійович про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково: визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України щодо прийняття, опрацьовування і реєстрації в день надходження у Автоматизованій системі виконавчого провадження направлену поштою 20 серпня 2021 року цінним листом з описом вкладення заяву ОСОБА_1 від 20 серпня 2021 року про примусове виконання виконавчого документу, а саме, долучених до вказаної заяви ухвал Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року № 826/5426/16 в частині стягнення 22 700,00 грн, з урахуванням ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року про внесення виправлень; визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни від 19 жовтня 2022 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 69993293 з підстав фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В свою чергу, під час розгляду справи № 855/2/22 судом виявлено низку грубих порушень норм законодавства та вимог нормативно-правових актів органом виконавчої служби, зокрема, приписів та вимог Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.
Відповідно до підпункту 1, 5, 7 розділу ІІ Положення № 2432/5 чітко встановлено, що вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження, крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів, реєстрація яких здійснюється у Системі автоматично. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.
Вихідна кореспонденція органів державної виконавчої служби (приватного виконавця), в тому числі документи виконавчого провадження, підлягає реєстрації у Системі. Дата реєстрації та вихідний номер документа, що є номером за порядком у відповідному році, формуються Системою автоматично.
Внесення змін, видалення реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів, не допускаються, крім випадків виправлення технічних помилок, описок чи доповнення реєстраційних даних відомостями, отриманих під час проведення виконавчих дій, про що виноситься відповідна постанова.
Зміни та видалення реєстраційних даних фіксуються та зберігаються Системою автоматично.
Виконавчий документ, що реєструється в Системі, підлягає обов`язковому скануванню (крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів).
Згідно з підпунктами 1, 2 розділу IV Положення № 2432/5 встановлено, що державний або приватний виконавець після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.
Відтак, можна зробити однозначний висновок, що після отримання надісланої позивачем заяви про примусове виконання виконавчого документу, разом з таким виконавчим документом, уповноважений відділ виконавчої служби Міністерства юстиції України зобов`язаний був прийняти такий виконавчий документ, зареєструвати його у Автоматизованій системі виконавчих проваджень та відкрити виконавче провадження за таким виконавчим документом у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», в межах якого і вчиняти подальші дії, спрямовані на її виконання, чого в даному випадку зроблено не було.
Вказане вище, свідчить про порушення відповідачем вимог чинного законодавства, зокрема щодо вчинення протиправної бездіяльності відповідача щодо не прийняття, реєстрації та відкриття виконавчого провадження на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року № 826/5426/16 в частині стягнення 22 700,00 грн, з урахуванням ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року про внесення виправлень.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що в судовому засіданні з усних пояснень представника відповідача стало відомо, що у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України наявне ніби-то відкрите виконавче провадження з приводу виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/5426/16, за яким боржник ніби-то виконав свої зобов`язання зі сплати штрафу на користь стягувача.
В подальшому, на підтвердження вказаних вище висловлювань, до суду були подані копії матеріалів виконавчого провадження № 69993293, у відповідності до яких вбачається, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України лише 05 жовтня 2022 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали № 826/5426/16, виданої 09 червня 2021 року Шостим апеляційним адміністративним судом та на підставі заяви ОСОБА_1 від 20 серпня 2021 року, тобто, вказані обставини свідчать про те, що уповноваженим органом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 826/5426/16, більше ніж через рік, від моменту отримання відповідного виконавчого документу.
Також, з аналізу такої заяви виконуючого обов`язки начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни, вбачається, що останнім було підтверджено обставини того, що ОСОБА_1 пред`явлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для примусового виконання копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 826/5426/16 в частині стягнення з Директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації Оленина Петра Сергійовича половини штрафу у розмірі 22 700,00 грн, на користь ОСОБА_1 .
Тобто, з вказаних обставин можна чітко встановити, що уповноважена особа Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України особисто підтверджує обставини того, що ОСОБА_1 було пред`явлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про виконання виконавчого документу та для примусового виконання копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 826/5426/16.
Отже, викладене вище у сукупності свідчить про реальне допущення уповноваженими особами Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України протиправної бездіяльності, крім того, з встановлених під час розгляду справи обставин можна прийти до висновку, що такими особами взагалі було втрачено направлений позивачем виконавчий документ, оскільки момент звернення виконуючого обов`язки начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяною до Окружного адміністративного суду міста Києва 29 вересня 2022 року з заявою про отримання нарочно ухвал Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 826/5426/16, якою ухвалено накласти штраф на Директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 45 400,00 грн та від 23 червня 2021 року у справі № 826/5426/16 про виправлення описки в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, може на переконання суду свідчити лише про втрату уповноваженими особами такого документу.
Також, в ході розгляду судом даної справи було встановлено низку порушень службовими особи виконавчого органу вимог та приписів вимог чинного законодавства, зокрема, суд хоче звернути увагу на наступне.
По-перше, з аналізу наданих до суду документів судом була встановлена певна непослідовність дій службових осіб виконавчої служби, яка виразилась у тому, що по відношенню до однієї ухвали, зокрема, яка була первинно направлена ОСОБА_1 до органу виконавчої служби та в свою чергу була повернута державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Ліаною Олегівною 19 липня 2021 року, в підставу чого вказано, що виконавчий документ був неналежним чином засвідчений, в той же час, оглянувши наявну в матеріалах справи копію ухвали, яка була отримана виконуючим обов`язком начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяною на підставі поданої до Окружного адміністративного суду міста Києва заяви, вбачається, що остання була засвідчена аналогічним чином, як і ухвала, яка була повернута державним виконавцем, у зв`язку з чим виникають питання щодо дій державних виконавців в межах виконавчих проваджень № 66095264 та № 69993293, чому в одному випадку державним виконавцем було відкрито провадження, а в іншому повернуто виконавчий документ, який був оформлений та засвідчений аналогічно.
По-друге, у відповідності до пункту 18.4 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку. Проте, державний виконавець з заявою про видачу дублікату до суду не звертався, а отримавши відповідні ухвали ймовірно як третя особа в тій справі невідомим суду чином подала їх на виконання державному виконавцю Фещук О.А.
По-третє, за результатами розгляду справи, судом встановлено, стягувачем ОСОБА_1 , у встановленому порядку, засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення (оскільки прийом громадян органами ДВС на даний час зупинено у зв`язку з карантином) 20 серпня 2021 року було направлено заяву з виконавчими документами (ухвалами суду про накладення штрафу) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України. Дана заява від 20.08.2021 відповідала вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та містила додатки, в т.ч. оформлені належним чином, з прошиті, пронумеровані, підписані, з гербовою печаткою, ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 826/5469/16 з урахуванням ухвали від 23 червня 2021 року в частині накладення на директора Департаменту штрафу у розмірі 22 700,00 грн.
В подальшому, 08 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на ім`я начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України було подано заяву про рух виконання ухвали, в якій заявник просив, у зв`язку з відсутністю у останнього будь-якої інформації про хід виконання направленого виконавчого документа направити електронною поштою на вказану електрону адресу прийняте державним виконавцем рішення щодо надісланої заяви і доданого до неї виконавчого документу, однак, на подану заяву, позивачем так і не було отримано відповіді щодо ходу виконання поданого виконавчого документу.
Протягом періоду, що тривав більше календарного року, відповідачі фактично ігнорували заяви стягувача та його представника, не відкривали виконавче провадження, не визнавали факт надходження вказаних виконавчих документів до них із заявою від 20 серпня 2021 року та жодних виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" не вчиняли з цього приводу.
Під час судового розгляду, після спливу понад річного строку з дати надходження виконавчого документу, 27 вересня 2022 року, з невідомих суду причин, виконуючим обов`язки начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І., було складено акт про те, що заява (повторна) ОСОБА_1 від 20 серпня 2021 з копією ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 826/5426/16 та копією ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 826/5426/16 про виправлення описки, втрачені.
Разом з тим, не дивлячись на встановлений факт втрати виконавчих документів, відсутність будь-якої перевірки цієї інформацію протягом більше року, службові розслідування з цього приводу та дисциплінарні провадження не проводились, не встановлювались винні особи за таку втрату та тривалу бездіяльність, із фактичним приховуванням факту надходження на виконання ухвали суду.
Обґрунтований сумнів викликає факт складення відповідного акту про втрату документів 27.09.2022, без будь-яких службових записок, розслідувань тощо. Яким чином, ким та в якому порядку була встановлена втрата документів та на якій підставі. На вимогу суду вказана інформація надана не була, у зв`язку з усним повідомленням про її відсутність.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу, що умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років, у відповідності до приписів частини 1 статті 382 Кримінального кодексу України.
Перш за все, невиконання судового рішення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, є злочином із преюдицією, під яким розуміють таке посягання, кримінальна відповідальність за які настає за умови попереднього притягнення цієї ж особи до юридичної відповідальності іншого виду (наприклад, цивільно-господарської, адміністративної, дисциплінарної).
Конституція України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Ці положення також відображені у статтях 1, 11 Закону України «Про судоустрій України», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу»
Відповідно, об`єктом злочину є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.
Суб`єктом злочину з урахуванням спеціальних вимог відповідною частиною статті до суб`єкту злочину виступає:
- фізична особа, проти якої прийнято та винесено судове рішення та зобов`язано вчинити певні дії або утриматись від таких;
- юридична особа в особі посадової особи - керівника, який виступає від імені та в інтересах такої;
- службова особа відповідного державного органу як спеціальний суб`єкт злочину, яка відповідно до повноважень повинна була вчинити дії по виконанню судового рішення або завдяки своїм повноваженням мала можливість перешкодити останньому.
За частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.
Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання, наприклад, підкуп або обман державного виконавця, погрози або насильство щодо нього тощо. Якщо перешкоджання виконанню судового акта пов`язане із вчиненням інших злочинів (наприклад, даванням хабара, застосуванням насильства, знищенням документів), дії винного кваліфікуються за сукупністю злочинів.
За результатами розгляду справи, виявлено порушення, що полягали в тривалій протиправній бездіяльності органу державної виконавчої служби щодо невиконання судового рішення - ухвали суду про накладення штрафу, а також встановлено загальне тривале невиконання рішення суду, яке було ухвалене по суті у справі № 826/5426/16 щодо земельної ділянки.
На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 248, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова