Справа № 360/1948/22
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 листопада 2022 року Справа № 360/1948/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 20.05.2016 по 31.03.2018 (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 20.05.2016 по 31.10.2017 (включно);

-зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 20.05.2016 по 31.03.2018 (включно);

-зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 20.05.2016 по 31.10.2017 (включно).

Ухвалою суду від 21.11.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів з дня отримання копії даної ухвали шляхом надання суду через підсистему "Електронний суд": обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами поважності причин пропуску строку звернення у період з 20.05.2016 по 12.11.2022.

На виконання вищевказаної ухвали, позивачем до суду надана заява про усунення недоліків, в якій просить відрити провадження у справі, в обґрунтування якої зазначено наступне.

Порушення прав позивача щодо оплати праці, а саме невиплати позивачеві грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення відбулося ще до набрання чинності 19.07.2022 змін до КЗпП України, а прийняті зміні погіршують становище позивача, то вважає, що на вказані правовідносини поширює свою дію саме частина друга статті 233 КЗпП України, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Крім того, позивач також посилався на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. На підставі викладеного, просив прийняти вказану заяву про усунення недоліків та відкрити провадження у справі.

Доказів поважності причин пропуску строку звернення у період з 20.05.2016 по 12.11.2022 позивачем до заяви не надано.

Розглянувши заяву позивача про усунення недоліків, перевіривши матеріли позову, суд встановив наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, служба в поліції.

За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з не нарахуванням та невиплатою позивачеві доплати за службу в нічний час за період з 20.05.2016 по 31.03.2018 (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 20.05.2016 по 31.10.2017 (включно).

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до заявлених позивачем вимог, предметом спору, зокрема є визнання права позивача на отримання грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 20.05.2016 по 31.03.2018 (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 20.05.2016 по 31.10.2017 (включно).

При цьому, позивач зазначає, що строк звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати не обмежується, покликаючись на частини першу, другу статті 233 КЗпП.

Так, нормами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено інші строки звернення до суду за захистом порушеного права.

На підставі частини першої статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Суд зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що грошове забезпечення поліцейського є періодичним платежем та про його виплату в неналежному розмірі позивачу мало бути відомо у наступному місяці після проведення виплати за попередній місяць.

Позивач звернувся до суду з даним позовом майже через 6 років, після, як він вважає, порушення його прав з боку роботодавця.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що правові висновки Верховного Суду про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (наприклад, щодо спорів у подібних правовідносинах, постанови від 29 вересня 2021 року (справа №160/8332/20), від 24 вересня 2020 року (справа №806/2883/17), від 13 січня 2020 року (справа №814/1007/16), від 11 липня 2019 року (справа №814/2789/16), від 1 грудня 2019 року (справа №823/726/16), не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах, оскільки з 19.07.2022 набули чинності зміни до статті 233 Кодексу Законів про працю України, які відповідних положень не містять.

Враховуючи, що позивачем заявляються вимоги щодо нарахування та виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 20.05.2016 по 31.03.2018 та індексації грошового забезпечення за період з 20.05.2016 по 31.10.2017 про невиплату яких він повинен був знати з дати отримання грошового забезпечення за відповідний період, а за вирішенням трудового спору у відносинах публічної служби він звернувся 12.11.2022 (через підсистему «Електронний суд»), то строк звернення до адміністративного суду, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України, позивачем пропущений.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Такої заяви та доказів, що підтверджують поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач до позову не додав, а вимоги ухвали суду від 21.11.2022 про залишення позову без руху не виконав.

При цьому, в заяві про усунення недоліків позивач наполягає, що в даній справі мають застосовуватися положення Кодексу законів про працю України, які діяли на момент порушення прав позивача, тобто до 19.07.2022. Також зазначає, що прийняті зміні погіршують становище позивача, а тому на вказані правовідносини поширює свою дію саме частина друга статті 233 КЗпП України, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З цього приводу суд зазначає, що за приписами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Станом на дату звернення позивача до суду стаття 233 КЗпП України не містить положень щодо не обмеження будь-яким строком права звернення до суду із вимогами про стягнення заробітної плати (вирішення трудового спору). Вказана норма не визнавалась неконституційною, продовжує існувати в новій редакції. Відтак, у суду немає правових підстав застосовувати неіснуючу вже норму права.

За таких обставин, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 є безпідставними, оскільки відбулась зміна у чинному законодавстві Україна, та на тепер відсутні норми, які були предметом аналізу Конституційного Суду України.

Крім того, у заяві про усунення недоліків позивач також зазначив, що згідно правової позиції Верховного суду України від 26.10.2016 у справі № 6-1395цс16 в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що, посилання на позицію Верховного суду України від 26.10.2016 у справі № 6-1395цс16, є помилковим, оскільки спір щодо виплати заробітної плати, на якій посилається представник позивача, розглядався в межах цивільного судочинства, тобто в межах іншої юрисдикції.

Також, предметом даного спору є не стягнення заробітної плати або інших виплат, які входять до складової заробітної плати, а предметом даного спору, є визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, предметом звернення до суду є вирішення спору, пов`язаного з проходженням публічної служби.

Враховуючи вищевикладене, позивачем пропущений строк звернення до суду із цим позовом, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України, при цьому будь-яких причин пропуску цього строку та доказів, які можуть бути визнані поважними позивач суду не наводить.

Той факт, що позивач звернувся до відповідача з заявою щодо належних йому виплат за періоди з 20.05.2016 по 31.03.2018 та з 20.05.2016 по 31.10.2017 лише у 2021 році та отримав щодо них відповідь відповідача від 03.12.2021, свідчить лише про пасивність та байдужість позивача. Навіть після отримання відповіді роботодавця у грудні 2021 року з даним позовом до суду він звернувся лише у листопаді 2022 року, майже через рік.

Положеннями частин першої та другої статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, позивачем не подано до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з додаванням документальних доказів поважності його пропуску.

З огляду на викладене, суд вважає неприйнятним наведене позивачем у письмових поясненнях в обґрунтування не порушення строку для звернення до адміністративного суду, оскільки не містить переконливих доводів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, а також взагалі не містить доказів поважності причин пропуску строку звернення у період з 20.05.2016 по 12.11.2022.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви відповідно до ухвали суду від 21.11.2022, а тому наявні всі підстави для повернення позову заявнику.

Суд роз`яснює, що згідно частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122, 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

СуддяН.М. Басова