Справа № 826/9853/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

24 листопада 2022 року м. Київ № 826/9853/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні питання закриття провадження в адміністративній справі

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О.

до Департаменту з питань реєстрації виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Серій Павлович, ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. (далі по тексту - позивач, Уповноважена особа) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач, Департамент), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Серій Павлович, ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у якому просила:

- зобов`язати Департамент скасувати запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 13793181) від 21 березня 2016 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- зобов`язати Департамент скасувати запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 13751081) від 16 березня 2016 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- зобов`язати Департамент відновити (внести запис) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру загальною площею 137,50 кв. м., житловою площею 70,10 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення державного реєстратора про вилучення запису №4920377 про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек квартири загальною площею 137,50 кв. м., житловою площею 70,10 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , внесеного на підставі договору іпотеки від 07 травня 2007 року укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення державного реєстратора про вилучення запису №4920358 про реєстрацію Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартири загальною площею 137,50 кв. м., житловою площею 70,10 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , внесеного на підставі договору іпотеки від 07 травня 2007 року укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Приватного нотаріуса КМНО Ковальчук Сергія Павловича відновити (внести запис) №4920377 про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек квартири загальною площею 137,50 кв. м., житловою площею 70,10 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , з моменту його первинної реєстрації від 07 травня 2007 року внесеного на підставі договору іпотеки від 07 травня 2007 року укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Приватного нотаріуса КМНО Ковальчука Сергія Павловича відновити (внести запис) №4920358 про реєстрацію Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкта нерухомого майна з моменту його первинної реєстрації від 07 травня 2007 року обтяження на квартиру загальною площею 137,50 кв. м., житловою площею 70,10 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , з моменту його первинної реєстрації від 07 травня 2007 року внесеного на підставі договору іпотеки від 07 травня 2007 року укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на наявність правових підстав для відновлення реєстраційного запису про іпотеку у зв`язку зі скасуванням судових рішень, на підставі яких було внесено відповідні записи до реєстру про зняття заборони відчуження зі спірного майна.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/9853/18 за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін); залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Серія Павловича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олену Володимирівну, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому Департамент не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки повноваження щодо внесення записів до реєстру є виключною компетенцією відповідача, а суд не може зобов`язувати відповідача приймати будь-яке рішення.

Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві подано пояснення, в яких зазначено про відсутність у нього повноважень в частині здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Інші треті особи пояснень стосовно заявлених позовних вимог не надали.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача і третьої особи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, судом при вирішенні спору по суті враховується таке.

Матеріалами справи підтверджено, що між ВАТ «КБ «Надра» (банк) та ОСОБА_1 (позивальник) укладено кредитний договір від 07 квітня 2007 року №74/П/05/2007-840 про надання позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості грошові кошти у сумі 400000,00 грн строком до 5 травня 2017 року.

Договором іпотеки від 07 травня 2007 року забезпечено виконання ОСОБА_1 виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 квітня 2007 року №74/П/05/2007-840; предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме, квартира АДРЕСА_2 , що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченому приватним нотаріусом Патрєвою Ю.П. 01 грудня 2005 року за реєстром №4781, загальною площею 137,50 кв. м.

Відповідно до Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №12409001 від 07 травня 2007 року до Державного реєстру іпотек внесено запис про договір іпотеки №1443 від 07 травня 2007 року, об`єкт обтяження - квартира, АДРЕСА_1 ; іпотекодержатель ВАТ «КБ «Надра»; іпотекодавець ОСОБА_1 ; згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07 травня 2007 року №12408967 внесено заборону на нерухоме майно (квартира, АДРЕСА_1 ).

Водночас, як свідчать надані позивачем копії судових рішень у справах №431/3573/15-ц, №431/5113/15-ц предметом оскарження є квартира у АДРЕСА_1 . При цьому, доказів наявності у справі №431/5113/15-ц судового рішення, яке набрало законної сили матеріали справи не містять.

Вирішуючи питання щодо можливості віднесення цього спору до такого, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановлений законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України у чинній редакції) визначає завдання адміністративного судочинства як справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Аналіз наведених норм вказує, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як свідчать матеріали справи, позивач просить зобов`язати Департамент скасувати записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , за ОСОБА_3 , нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати Департамент відновити (внести запис) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказану квартиру, скасувати рішення державного реєстратора про вилучення запису №4920377 про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек квартири, рішення про вилучення запису №4920358 про реєстрацію Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартири та зобов`язання відновити (внести) зазначені записи .

Відповідно до змісту статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не самі по собі дії відповідача, за яким відбувся перехід права власності на спірне майно, а результат таких дій - реєстрація такого права, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Оскільки спірний характер спірних правовідносин стосуються прав учасників справи на об`єкти нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист права власності, суд приходить до висновку, що зазначена категорія спорів належить до юрисдикції цивільних судів.

Наведений висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах узгоджується з викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №826/12559/16 (провадження №11-511апп18).

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлюється, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд вважає за доцільне, з урахуванням положень частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснити право позивача на звернення за захистом своїх прав до суду для розгляду спору в порядку цивільного або господарського судочинства при вирішенні спору щодо захисту порушених майнових прав позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, п.1 ч.1 ст.238, ч.2 ст.239, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі №826/9853/18 за Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. до Департаменту з питань реєстрації виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Серій Павлович, ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Попередити позивача, що повторне звернення до адміністративного до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення

Суддя: Н.А. Добрівська