Справа № 200/4328/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року Справа№200/4328/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - 1-й відповідач) і Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - 2-й відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протиправними та скасувати рішення від 19.08.2022 року № 09 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11.08.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 27.04.1999 року по 23.06.1999 року, з 24.06.1999 року по 22.05.2000 року, з 05.06.2001 року по 07.01.2002 року, з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року, з 17.02.2003 року по 20.06.2005 року, з 04.07.2005 року по 11.04.2006 року, з 12.04.2006 року по 12.08.2022 року, із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.

В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що 19.08.2022 року 2-м відповідачем було прийнято рішення № 09, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах, який відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має становити не менше 25 років.

Як зазначається у позовній заяві, при розгляді заяви позивача від 11.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняття рішення від 19.08.2022 року № 09 до пільгового стажу позивача не були зараховані періоди роботи:

- з 27.04.1999 року по 23.06.1999 року на посаді учня гірника підземного;

- з 24.06.1999 року по 22.05.2000 року на посаді гірника підземного;

- з 05.06.2001 року по 07.01.2002 року на посаді гірника підземного;

- з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року на посаді гірника підземного;

- з 17.02.2003 року по 20.06.2005 року на посаді гірника підземного;

- з 04.07.2005 року по 11.04.2006 року на посаді гірника підземного;

- з 12.04.2006 року по 12.08.2022 року на посаді прохідника підземного.

Із зазначеним рішенням 2-го відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до його пільгового стажу роботи вказаних вище періодів.

При цьому, на думку позивача, під час зарахування до його пільгового стажу вказаних періодів роботи мають бути застосовані роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 20.01.1992 року № 8.

Відповідачі позов не визнали, подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідачі, серед іншого, вказують на те, що оскаржуване рішення № 09 від 19.08.2022 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є законним та обґрунтованим.

У наданих до суду відзивах на позов відповідачі зазначають, що на момент звернення позивача його страховий стаж становив 24 роки 26 днів, пільговий стаж - 4 роки 4 дні.

До пільгового стажу позивача були зараховані, у тому числі, вказані у позовній заяві періоди роботи з 27.04.1999 року по 23.06.1999 року, з 24.06.1999 року по 22.05.2000 року, з 05.06.2001 року по 07.01.2002 року, з 17.02.2003 року по 20.06.2005 року.

Водночас, до пільгового стажу позивача не були зараховані періоди з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року, з 04.07.2005 року по 11.04.2006 року, з 12.04.2006 року по 12.08.2022 року у зв`язку з тим, що трудова книжка позивача не містить відомостей, які б підтвердили факт роботи на підземних роботах протягом повного робочого дня та умови праці, а уточнюючих довідок за ці періоди роботи позивач не надавав.

Також, як зазначається 1-м відповідачем у відзиві на позов, у період з 12.04.2006 року по 02.06.2006 року (який входить до вказаних у позові періодів) позивач був направлений на курсове навчання з відривом від виробництва в НКК м. Селидове.

Крім того, як вказує 1-й відповідач у відзиві, позивач не має 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", внаслідок чого відсутні будь-які правові підстави для застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.

Отже, на переконання відповідачів, оскільки на дату звернення у позивача відсутній передбачений законодавством пільговий стаж, позивач не має права виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Серед іншого, у наданих суду відзивах на позов відповідачами також зазначається, що розгляд заяви позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняття відповідного рішення за результатами її розгляду здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, тоді як Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області лише надало відповідь на запит позивача.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання призначити позивачу пенсію відповідачі зазначають, що такі вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки це є втручанням у дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4328/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , місцезнаходження: 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83, є органами державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

11.08.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

19.08.2022 року за наслідками розгляду поданої позивачем заяви 2-м відповідачем було прийнято рішення № 09, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу на підземних роботах, який згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV має становити 25 років (в наявності 4 роки).

Жодних відомостей стосовно зарахування чи незарахування до пільгового стажу роботи позивача певних періодів його роботи дане рішення не містить.

З метою одержання роз`яснень щодо вищевказаного рішення представником позивача - адвокатом Верченко Ольгою Олександрівною, на адресу 1-го відповідача було спрямовано відповідний адвокатський запит від 05.09.2022 року.

У відповідь на запит 1-м відповідачем було надано лист від 09.09.2022 року № 0500-1502-8/54058, яким представника позивача повідомлено про те, що підземний стаж заявника складає 4 роки (надано розрахунок), до підземного стажу зараховано всі періоди роботи, які підтверджені довідками про пільговий характер роботи з повним робочим днем під землею, долученими заявником до заяви на призначення пенсії:

- з 05.06.2001 року по 07.01.2002 року та з 17.02.2003 року по 20.06.2005 року (довідка від 22.07.2022 року № 1-45, видана ДП "Шахта ім. Д.С. Коротченко");

- з 27.04.1999 року по 21.05.2000 року (довідка від 05.08.2022 року № 26/203, видана ОП "Шахта 1/3 "Новогродівська").

Довідки, які б підтверджували підземну роботу в інші періоди, як зазначається у вказаному листі, заявником не надавались.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом приписів ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення № 09 від 19.08.2022 року, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV пільгового стажу.

Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років" (далі - Постанова КМУ № 202).

До розд. І "Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт" Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст. 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 11.02.1997 року щодо спірних періодів його роботи наявні такі записи:

- № 5: 27.04.1999 року - прийнятий учнем гірника підземного на дільницю підготовчих робіт;

- № 6: 05.05.1999 року - направлений на курсове навчання з відривом від виробництва за професією гірника підземного;

- № 7: 02.06.1999 року - практика за професією;

- № 8: 24.06.1999 року - переведений гірником підземним 3 р. на дільницю прохідних робіт;

- № 9: 22.05.2000 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України (власне бажання);

- № 12: 05.06.2001 року - прийнятий гірником підземним 3 р. з повним робочим днем у шахті на дільницю шахтного транспорту № 1;

- № 13: 07.01.2002 року - звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- № 14: 23.12.2002 року - прийнятий гірником 3 р. підземним з повним робочим днем у шахті, направлений на дільницю гірничих робіт;

- № 15: 05.01.2003 року - звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- № 16: 17.02.2003 року - (переведений) прийнятий гірником підземним 3 р. з повним робочим днем під землею на дільницю ШТ-2;

- № 17: 20.06.2005 року - звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- № 18: 04.07.2005 року - прийнятий гірником підземним 3 р. на дільницю підготовчих робіт;

- № 19: 24.11.2005 року - запис щодо зміни підпорядкування підприємства;

- № 20: 12.04.2006 року - направлений на курсове навчання з відривом від виробництва до НКК м. Селидове за професією прохідник;

- № б/н: 02.06.2006 року - практика за професією;

- № 21: 21.07.2006 року - переведений підземним прохідником 4 р. з повним робочим днем у шахті;

- № 22: 01.09.2007 року - переведений підземним прохідником 5 р. з повним робочим днем у шахті;

- № 23: 01.04.2011 року - запис щодо зміни підпорядкування підприємства;

- № 24: 29.11.2019 року - запис щодо зміни підпорядкування підприємства;

- № 25: 07.07.2020 року - запис щодо зміни підпорядкування підприємства.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди, які не мають дефектів їх вчинення (запис від 02.06.2006 року "практика за професією" не містить відповідного порядкового номеру, однак це не впливає на зміст даного запису в цілому).

Із розрахунку стажу позивача (форма РС-право) судом установлено, що періоди роботи з 27.04.1999 року по 23.06.1999 року, з 24.06.1999 року по 21.05.2000 року, з 05.06.2001 року по 07.01.2002 року та з 17.02.2003 року по 20.06.2005 року були зараховані як до страхового, так і до пільгового стажу позивача, отже, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання зарахувати вказані періоди роботи до пільгового стажу позивача слід відмовити.

Водночас, як видно з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), 22.05.2000 року та періоди роботи з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року, з 04.07.2005 року по 11.04.2006 року, з 12.04.2006 року по 12.08.2022 року до пільгового стажу позивача не зараховані.

З приводу вказаних вище періодів, які не були враховані при розгляді заяви позивача про призначення пенсії та прийняття відповідного рішення, суд зазначає наступне.

Наявні у трудовій книжці позивача відомості свідчать, що 22.05.2000 року був останнім днем його роботи на посаді гірника підземного (записи № № 8-9), у періоди з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року та з 04.07.2005 року по 11.04.2006 року позивач також працював на посаді гірника підземного (записи № № 14-17, 18), а з 12.04.2006 року позивач був направлений на курсове навчання за професією "прохідник", після закінчення якого з 21.07.2006 року він був переведений на посаду прохідника підземного (записи № № 20-21).

У подальшому позивач продовжував працювати на посаді "прохідник підземний", будь-яких записів про звільнення з цієї посади трудова книжка позивача не містить.

Як вже було зазначено у цьому рішенні, посади, на яких працював позивач у спірні періоди (зокрема, "гірник підземний" і "прохідник підземний"), віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461), та Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202).

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, а також згідно з вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України і Порядком № 383 необхідною умовою праці для наявності у особи права на призначення пенсії на пільгових умовах, серед іншого, є безпосередня зайнятість такої особи на відповідних роботах протягом повного робочого дня.

Записи у трудовій книжці позивача, які стосуються періоду роботи з 24.06.1999 року по 22.05.2000 року на посаді гірника підземного, не містять відомостей про зайнятість на цій роботі протягом повного робочого дня, проте, даний період роботи позивача, з урахуванням наданої ним уточнюючої довідки, майже повністю був зарахований до пільгового стажу позивача, за виключенням одного дня, а саме - 22.05.2000 року (дата звільнення з роботи).

Положеннями п. 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, визначено, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Отже, 22.05.2000 року є останнім днем роботи позивача на посаді гірника підземного і (з урахуванням уточнюючої довідки) має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Записи у трудовій книжці позивача, які стосуються періоду роботи з 04.07.2005 року по 11.04.2006 року на посаді гірника підземного, також не містять відомостей про зайнятість на цій роботі протягом повного робочого дня, у зв`язку з чим зазначені умови праці потребували підтвердження шляхом надання уточнюючої довідки підприємства за відповідний період.

Як вказується відповідачами та не спростовано позивачем, уточнюючої довідки за цей період роботи позивачем під час звернення із заявою про призначення пенсії не надавалося.

До матеріалів справи такої уточнюючої довідки позивачем теж не надано.

За даних обставин суд приходить до висновку про відсутність на момент ухвалення цього рішення підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 04.07.2005 року по 11.04.2006 року на посаді гірника підземного, оскільки його трудова книжка не містить відміток про безпосередню зайнятість позивача на відповідній роботі саме протягом повного робочого дня у спірний період, що є необхідною умовою застосування ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, вказаних вище постанов Кабінету Міністрів України і Порядку № 383 необхідною умовою праці для наявності у особи права на призначення пенсії на пільгових умовах, серед іншого, є безпосередня зайнятість.

Записи у трудовій книжці позивача, які стосуються періоду роботи з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року на посаді гірника підземного, містять відомості про зайнятість на цій роботі протягом повного робочого дня у шахті, внаслідок чого цей період має бути зарахований до пільгового стажу позивача, незважаючи на відсутність уточнюючої довідки.

Як вже було вказано, з 12.04.2006 року позивач був направлений на курсове навчання до НКК м. Селидове за професією "прохідник" та проходив практику за професією, після чого, з 21.07.2006 року він був переведений на посаду прохідника підземного, записів стосовно звільнення з цієї посади трудова книжка позивача не містить.

Наявні у трудовій книжці позивача записи, які стосуються періоду навчання та роботи з 12.04.2006 року на посаді прохідника підземного, містять відомості про зайнятість на даній роботі протягом повного робочого дня у шахті, отже, період з 12.04.2006 року і до моменту звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах має бути зарахований до його пільгового стажу.

З приводу курсового навчання позивача з відривом від виробництва в НКК м. Селидове за професією "прохідник" (у тому числі практика за професією) у період з 12.04.2006 року по 20.07.2006 року, суд вважає за необхідне окремо зазначити про таке.

Приписами ст. 17 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 року № 103/98ВР (далі - Закон № 103/98ВР) передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Положеннями ст. 18 Закону № 103/98ВР до професійно-технічних навчальних закладів віднесено, зокрема, навчально-курсовий комбінат.

Відповідно до ст. 12 Закону № 103/98ВР професійно-технічна освіта здійснюється у професійно-технічних навчальних закладах за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.

Таким чином, навчанням у професійно-технічному навчальному закладі є період з дня зарахування особи до такого закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 38 Закону № 103/98ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як було встановлено судом та підтверджується записами трудової книжки позивача, з 12.04.2006 року по 01.06.2006 року позивач проходив курсове навчання у НКК м. Селидове за професією "прохідник", з 02.06.2006 року по 20.07.2006 року позивач проходив практику за професією, з 21.07.2006 року позивач був переведений на посаду прохідника підземного з повним робочим днем у шахті.

Відтак, перерва між днем закінчення навчання і днем переведення позивача на посаду за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, період курсового навчання в НКК м. Селидове за професією "прохідник" (у тому числі проходження практики за професією) з 12.04.2006 року по 20.07.2006 року має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Суд зауважує, що позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах 11.08.2022 року, про що зазначається у позовній заяві.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд зобов`язати 1-го відповідача призначити йому пенсію також з 11.08.2022 року.

Надана відповідачами до справи копія заяви позивача теж датована 11.08.2022 року.

Отже, у межах вказаного у позовній заяві періоду роботи з 21.07.2006 року по 12.08.2022 року, який позивач просить зарахувати до пільгового стажу роботи, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач мав право на зарахування до його пільгового стажу періоду роботи на посаді прохідника підземного з 21.07.2006 року і до дати звернення, тобто до 11.08.2022 року (а не до 12.08.2022 року як про це просив позивач).

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку про те, що 2-м відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 11.08.2022 року і прийняття оскаржуваного рішення від 19.08.2022 року № 09 безпідставно не було зараховано до пільгового стажу позивача день його роботи 22.05.2000 року на посаді гірника підземного, а також періоди роботи позивача з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року на посаді гірника підземного, періоди навчання і практики з 12.04.2006 року по 20.07.2006 року та період роботи з 21.07.2006 року по 11.08.2022 року на посаді прохідника підземного.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення від 19.08.2022 року № 09 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно інших, заявлених позивачем, вимог та обраного позивачем способу захисту порушених прав суд зазначає про таке.

У позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії 2-го відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії.

Одночасно позивач у позовній заяві просить суд скасувати рішення 2-го відповідача, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

Суд зауважує, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення.

За наявності рішення про відмову в призначенні пенсії, як результату вчинення певних дій, визнання таких дій (тобто дій щодо відмови у призначенні пенсії) протиправними не є необхідним, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав.

У даному випадку необхідним, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним і скасування рішення 2-го відповідача про відмову в призначенні пенсії, як результату вчинення останнім відповідних дій.

Також у позовній заяві позивач просить суд зобов`язати 1-го відповідача призначити йому пенсію із зарахуванням певних періодів роботи до пільгового стажу позивача.

Як зазначається у позові та не заперечується відповідачами, заяву від 11.08.2022 року про призначення пенсії (разом з доданими до неї документами) було подано позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Згідно з приписами абз. 13 п. 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 11.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Тобто, розгляд заяви позивача від 11.08.2022 року та прийняття відповідного рішення здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Отже, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

За даних обставин пред`явлення позовних вимог до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позбавлено фактичних та юридичних підстав.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог відносно Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області слід відмовити.

Щодо застосування під час повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Як видно зі змісту вказаних роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку згідно зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак таким, що не відпрацювали повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, основною умовою для взаємозаліку пільгового стажу, відповідно до роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 року, є наявність у особи стажу на підземних роботах не менше 10 років.

Разом з тим, зміст положень ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ свідчить про те, що така умова, як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях, не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Верховний Суд у своїй постанові 18.07.2019 року у справі № 826/2426/16 зазначив про те, що листи - це службова кореспонденція, не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, який затверджено відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженим із заінтересованими органами та зареєстрованим в органах юстиції у порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Отже, виходячи з вищенаведеного, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 рок за своєю суттю та юридичною природою не належить до актів законодавства, у тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носять лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі № 212/1743/17-а, в якій Верховний Суд додатково зауважив на тому, що у роз`ясненнях Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 довільно і помилково розтлумачені норми всупереч правового регулювання, запровадженого ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ.

Вказане вище також узгоджується з правовою позицію, викладеною Верховним Судом у постанові від 26.10.2022 року у справі № 200/591/19-а.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і проведенні розрахунку його пільгового стажу роботи роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 не підлягають обов`язковому застосуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначав Верховних Суд у постановах від 26.07.2019 року у справі № 815/5485/14, від 10.09.2019 року у справі № 818/985/18, від 26.12.2019 року у справі № 810/637/18 та у інших постановах завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного суду є контроль легальності (тобто контроль за легітимністю прийняття рішень, вчинення дії або допущення бездіяльності).

Згідно ст. 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17 зазначено, що вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання про зарахування стажу.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання призначити позивачу пенсію задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.10 ч.2, абз.2 ч.4 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про… інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів…

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду…

…У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, застосувавши положення ч. 2 ст. 9 та ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 09 від 19.08.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 дня роботи 22.05.2000 року на посаді гірника підземного, а також періодів роботи з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року на посаді гірника підземного, періоди навчання і практики з 12.04.2006 року по 20.07.2006 року та період роботи з 21.07.2006 року по 11.08.2022 року на посаді прохідника підземного.

У задоволенні решти позовних вимог щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та у задоволенні позовних вимог відносно Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. (квитанція № 6414-8924-2275-7372 від 12.09.2022 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги, що були заявлені первісно позивачем, до 2-го відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, внаслідок чого на його користь за рахунок бюджетних асигнувань 2-го відповідача підлягають присудженню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 09 від 19.08.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 11.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 дня роботи 22.05.2000 року на посаді гірника підземного, а також періодів роботи з 23.12.2002 року по 05.01.2003 року на посаді гірника підземного, періоди навчання і практики з 12.04.2006 року по 20.07.2006 року та період роботи з 21.07.2006 року по 11.08.2022 року на посаді прохідника підземного.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Повне судове рішення складене 21 листопада 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч