Справа № 420/12276/22
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (Білгород-Дністровська районна військова адміністрація) про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні повної, точної та достовірної інформації та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 05 вересня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (Білгород-Дністровська районна військова адміністрація), в якому позивач просить:

- визнати протиправним дії Білгород-Дністровської районної (військової) адміністрації щодо відмови у наданні повної, точної та достовірної інформації на запит ОСОБА_1 від 17.02.2022 року;

- зобов`язати Білгород-Дністровську районну (військову) адміністрацію надати повну, точну та достовірну інформацію на запит ОСОБА_1 від 17.02.2022 року, а саме: надати завірені належним чином відомості з містобудівної документації (викопіювання) на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва № 50 орієнтовною площею 0,10 га. біля селища Затока на території Шабівської сільської ради за межами населеного пункту (піщаної коси чорного моря, обмеженою територією благодійного фонду «Дім моряка», акваторією чорного моря, акваторією Будацького лиману та територією ТОВ «Вадіта»).

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначив, що 08.12.2021 року та 17.02.2022 року ОСОБА_1 , керуючись нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації», зокрема двічі надіслав на офіційну електронну адресу Білгород-Дністровської районної державної адміністрації інформаційні запити на отримання публічної інформації, яка була отримана (або створена) відповідачем в процесі виконання своїх обов`язків/повноважень в питаннях реалізації державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою в частині дотримання земельного законодавства.

Як вказує позивач, у інформаційному запиті від 08.12.2022 року з метою виконання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно розпорядження БілгородДністровської районної державної адміністрації № 13/А-2020 від 20.01.2020 року, позивачем було запитано повну та достовірну публічну інформацію, а саме завірені належним чином відомості з містобудівної документації (викопіювання) з детального плану території, завірені належним чином відомості відповідної містобудівної документації детального плану території частини Шабівської сільської ради (за межами населеного пункту на території піщаної коси чорного моря), обмеженою територією благодійного фонду «Дім моряка», акваторією чорного моря, акваторією Будацького ліману та територією ТОВ «Вадіта», під розміщення об`єктів інженерно транспортної, гідротехнічної інфраструктури та об`єктів стаціонарної рекреації, затвердженого розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 376/А-2015 від 15.09.2015 року.

У інформаційному запиті від 17.02.2022 року з метою виконання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно розпорядження БілгородДністровської районної державної адміністрації № 13/А-2020 від 20.01.2020 року, позивачем було запитано повну та достовірну публічну інформацію, а саме завірені належним чином відомості з містобудівної документації (викопіювання) на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва № 50 орієнтовною площею 0,10 га. біля селища Затока на території Шабівської сільської ради за межами населеного пункту (піщаної коси чорного моря, обмеженою територією благодійного фонду «Дім моряка», акваторією чорного моря, акваторією Будацького лиману та територією ТОВ «Вадіта»).

Однак, в обох відповідях (відповіді отримані 03.03.2022 року та 02.03.2022 року), відповідач відмовив позивачу в наданні інформації з посиланням на власне тлумачення Закону України «Про доступ до публічної інформації», базуючи свою аргументацію на хибному обґрунтуванні, а саме: що «в рішенні суду по справі № 495/6842/18 не вказано місце розташування земельних ділянок, на які райдержадміністрацією зобов`язано надати дозвіл на розробку землевпорядної документації, що в свою чергу унеможливлює задовольнити Ваше звернення щодо виготовлення викопіювання із містобудівної документації.».

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що унеможливлюють розробку проекту землеустрою та порушують його конституційні права, звернувся до суду із даним позовом.

Позиція Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (Білгород-Дністровська районна військова адміністрація)у відзиві обґрунтована наступним

Позивач звернувся із зверненням, яке визначив як запит на отримання публічної інформації. Однак, готуючи запит від 17.02.2022 року, позивач фактично здійснив підміну понять «запит на отримання публічної інформації» та «звернення громадян», що регулюється Законом України «Про звернення громадян». В судовому рішенні не конкретизовано земельну ділянку на яку слід надати дозвіл. Дане розпорядження райдержадміністрації є діючим та неоскарженим. У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи те, що ОСОБА_1 самостійно визначив місце розташування земельної ділянки, задоволення запиту було неможливим. В своєму запиті позивач фактично просить виготовити графічний матеріал земельної ділянки використовуючи містобудівну документацію. Даний висновок також підтверджується тим, що в своєму запиті, запитуваний документ позивач називає «викопіювання», яке по своїй суті не є публічною інформацією. Графічні матеріали містобудівної документації - це загальне відображення території із зазначенням об`єктів, що на ній розташовані і не містять в собі виокремлений матеріал щодо конкретної земельної ділянки, про що безпідставно просить у своєму запиті позивач. Таким чином, оскільки наданню запитуваної заявником інформації передує виготовлення викопіювання з містобудівної документації, тобто створення нової інформації, запитувані відомості не належать до публічної інформації. Позивач просить суд зобов`язати Білгород-Дністровську райдержадміністрацію до вчинення конкретних дій, що в свою чергу, є дискреційними повноваженнями райдержадміністрації.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України. Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви. Заявою від 19 вересня 2022 року (вхід. №с/3956/22) позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

07 жовтня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕП/29213/22), який було направлено позивачу в порядку передбаченому ч.3 ст.162 КАС України.

Станом на 23 листопада 2022 року будь-яких інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиція позивачки, відповідача та третьої особи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив та пояснення по справі, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

08.12.2021 року та 17.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації із запитами на отримання публічної інформації.

У запиті від 08.12.2022 року позивач просив надати завірені належним чином відомості з містобудівної документації (викопіювання) з детального плану території, завірені належним чином відомості відповідної містобудівної документації детального плану території частини Шабівської сільської ради (за межами населеного пункту на території піщаної коси чорного моря), обмеженою територією благодійного фонду «Дім моряка», акваторією чорного моря, акваторією Будацького лиману та територією ТОВ «Вадіта», під розміщення об`єктів інженерно транспортної, гідротехнічної інфраструктури та об`єктів стаціонарної рекреації, затвердженого розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 376/А-2015 від 15.09.2015 року.

У запиті від 17.02.2022 року позивач просив надати належним чином завірені відомості з містобудівної документації (викопіювання) на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва № 50 орієнтовною площею 0,10 га. біля селища Затока на території Шабівської сільської ради за межами населеного пункту (піщаної коси чорного моря, обмеженою територією благодійного фонду «Дім моряка», акваторією чорного моря, акваторією Будацького лиману та територією ТОВ «Вадіта»).

Також, у вказаних запитах було повідомлено, що дані матеріали необхідні для виконання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 13/А-2020 від 20.01.2020 року.

Білгород-Дністровська районна державна адміністрація листами від 21.02.2022 року та від 25.02.2022 року у відповідь на вказані запити повідомила ОСОБА_1 , що розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 20.01.2020 р. № 13/А-2020 «Про надання дозволу громадянину України ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, розташованої на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, за межами населеного пункту» прийнято на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 р. по справі № 495/6842/18, що набрало законної сили 12.11.2019 р. згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду. Даним судовим рішенням Білгород-Дністровську районну державну адміністрацію зобов`язано у встановлений законодавством термін надати, зокрема, ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,1 га, що розташована на території Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря). Однак, в зазначеному рішенні суду не вказано місце розташування земельних ділянок, на які зобов`язано надати дозвіл на розробку землевпорядної документації, що, в свою чергу, унеможливлює задовольнити звернення щодо викопіювання із містобудівної документації.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України Про інформацію інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України Про інформацію кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Закон України Про доступ до публічної інформації визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про доступ до публічної інформації публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України Про доступ до публічної інформації суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України Про доступ до публічної інформації до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України Про доступ до публічної інформації на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України Про місцеві державні адміністрації місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно з п.6 ч.1 ст.20 Закону України Про місцеві державні адміністрації місцева державна адміністрація погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України Про землеустрій, щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері містобудування та архітектури, охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст.17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов`язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; є-1) внесення до Кабінету Міністрів України пропозицій щодо встановлення та зміни меж районів, міст у порядку, визначеному законом; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Згідно з ч.3 ст.2 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності містобудівна документація розробляється на паперових і електронних носіях на оновленій картографічній основі в цифровій формі як набори профільних геопросторових даних у державній геодезичній системі координат УСК-2000 і єдиній системі класифікації та кодування об`єктів будівництва для формування баз даних містобудівного кадастру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 року № 926 затверджено Порядок розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, відповідально до якого графічні матеріали містобудівної документації - тематичні набори геопросторових даних щодо об`єктів містобудівної документації, візуалізовані за допомогою програмно-апаратних засобів Державного земельного кадастру, містобудівного кадастру, інших геоінформаційних систем, а також шляхом їх відтворення на паперових та/або інших твердих (матеріальних) носіях.

З урахуванням зазначеного, посилання відповідача, що надання запитуваної інформації позивачу передує виготовлення викопіювання з містобудівної документації, тобто створення нової інформації, а тому запитувані відомості не належать до публічної інформації, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, що здійснені з невірним тлумаченням норм законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що, як вказує позивач, у розпорядженні Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 13/А-2020 від 20.01.2020 у п.1 зазначено: «Надати дозвіл громадянину України ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га. для індивідуального дачного будівництва, яка розташована на території Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря. У п.2 вказаного розпорядження зазначено: Землевпорядній організації при розробці проекту землеустрою передбачити надання у власність громадянину України ОСОБА_1 земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га. для індивідуального дачного будівництва, розташованих на території Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, за межами населеного пункту, на території піщаної коси Чорного моря.. При цьому, номер земельної ділянки 50 вказано у інформаційному запиті від 17.02.2022 року, так як нумерація ділянок визначена детальним планом території частини Шабівської сільської ради (за межами населеного пункту на території піщаної коси Чорного моря) обмеженою територією благодійного фонду Дім моряка, акваторією Чорного моря, акваторією Будацького лиману та територією ТОВ Вадіта, під розміщення об`єктів інженерно транспортної, гідротехнічної інфраструктури.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація є розпорядником запитуваної ОСОБА_1 публічної інформації відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств (пункт 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція)). Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду (пункт 2 статті 10 Конвенції).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на свободу вираження поглядів із гарантіями статті 10 Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту пункту 2 вказаної статті, а також чи є відповідний захід необхідним у демократичному суспільстві з метою досягнення такої мети, зокрема чи є він пропорційним останній. Втручання становитиме порушення гарантій статті 10 Конвенції, якщо воно не відповідатиме будь-якому з означених критеріїв.

Стаття 10 Конвенції не надає фізичним особам права на доступ до інформації, яка знаходиться в розпорядженні держави. Але таке право може виникнути, по-перше, якщо поширення інформації передбачається судовим рішенням (яке у цій справі відсутнє), і, по-друге, коли доступ до інформації має важливе значення для реалізації права на свободу вираження поглядів, і відмова в її наданні є втручанням у це право (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2016 року у справі Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини (Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary, заява № 18030/11, пункт 156) і від 26 березня 2020 року у справі Центр демократії та верховенства права проти України (Centre for Democracy and the Rule of Law v. Ukraine, заява № 10090/16, пункт 96)).

Велика Палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини (Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary) (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (§ 157). Для цього мають бути оцінені такі критерії (§ 158-170):

- Мета запитувача. Необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів;

- Характер запитуваної інформації. Інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу;

- Особлива роль запитувача інформації в отриманні та поширенні її серед громадськості. Розраховувати на захист свого права на доступ можуть, насамперед, журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань;

- Готовність і доступність запитуваної інформації. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних.

Доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на позивача-запитувача інформації. Особа, у розпорядженні якої знаходиться відповідна інформація та якій адресований запит на інформацію, має перевірити останній на предмет наявності в ньому відповідного обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України Про доступ до публічної інформації запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно з ч.ч.2-5 ст.19 Закону України Про доступ до публічної інформації запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.4 ст.20 Закону України Про доступ до публічної інформації у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.22 Закону України Про доступ до публічної інформації відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.22 Закону України Про доступ до публічної інформації у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.22 Закону України Про доступ до публічної інформації відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. У рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату надсилання або вручення повідомлення про відстрочку; 3) причини, у зв`язку з якими запит на інформацію не може бути задоволений у встановлений цим Законом строк; 4) строк, у який буде задоволено запит; 5) підпис.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України Про доступ до публічної інформації рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України Про доступ до публічної інформації запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

З аналізу положень чинного законодавства про доступ до публічної інформації вбачається, що розпорядник публічної інформації може (і повинен) надати не лише ту публічну інформацію, яку він з огляду на свій правовий статус створив, а й ту, яка була отримана ним (розпорядником) у процесі здійснення його повноважень, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у його володінні.

Посилання Білгород-Дністровської районної державної адміністрації у відповіді на запит ОСОБА_1 на відсутність в рішенні суду місця розташування земельних ділянок, на які зобов`язано надати дозвіл на розробку землевпорядної документації, що, в свою чергу, унеможливлює задовольнити звернення щодо викопіювання із містобудівної документації, вважається фактично неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України Про доступ до публічної інформації відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, дії Білгород-Дністровської районної державної адміністрації щодо відмови листом від 21.02.2022 року в наданні публічної інформації ОСОБА_1 на запит від 17.02.2022 року є протиправними.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити чи є відповідне право або інтерес порушеним, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Білгород-Дністровську районну державну адміністрацію надати ОСОБА_1 публічну інформацію на запит від 17.02.2022 року з урахуванням визначених Законом України Про доступ до публічної інформації вимог.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі №420/12276/22 не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 143, 242-246, 258, 261, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (Білгород-Дністровська районна військова адміністрація) про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні повної, точної та достовірної інформації та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Білгород-Дністровської районної державної адміністрації щодо відмови листом від 21.02.2022 року в наданні публічної інформації ОСОБА_1 на запит від 17.02.2022 року.

Зобов`язати Білгород-Дністровську районну державну адміністрацію надати ОСОБА_1 публічну інформацію на запит від 17.02.2022 року з урахуванням визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації» вимог.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Білгород-Дністровська районна державна адміністрація (Білгород-Дністровська районна військова адміністрація) (вул. Грецька, 24, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67701, ).

Суддя С.О. Cтефанов