Справа № 280/5630/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Справа № 280/5630/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Деревянко А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі Довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.07.2021 за №1452/с про розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії з урахуванням наступних видів грошового забезпечення: : посадовий оклад - 4930,00 грн.; оклад за військовим званням (вказати) майор - 1340,00 грн.; надбавка за вислугу років - 45% - 2821,50 грн.; класна кваліфікація - 5% - 246, 50 грн.; таємність - 10% - 493,00 грн.; надбавка за особливості проходження в/служи - 65% - 5909,48 грн.; премія - 35% - 1725,50 грн., з урахуванням усіх видів грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення суду у справі №280/9338/21 Управлінням здійснено перерахунок пенсії позивача, однак її виплату у збільшеному розмірі не проведено у зв`язку з тим, що на Управління не покладено відповідних зобов`язань. Позивач вважає дії Управління протиправними, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.09.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

17.10.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилається на відсутність підстав для перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення із включенням до неї інших видів грошового забезпечення, ніж ті, які виплачувалися діючим військовослужбовцям з 01.01.2018. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2021 у справі №280/9338/21, яке набрало законної сили 29.04.2022, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не перерахунку з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.07.2021 за №1452/с про розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 01.04.2019 на підставі Довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.07.2021 за №1452/с про розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення.

Позивач вважає, що Управлінням здійснено перерахунок його пенсії на виконання рішення суду у справі №280/9338/21, однак її виплату у збільшеному розмірі не проведено з тих підстав, що на Управління не покладено відповідних зобов`язань, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В той же час, відповідно до статті 160 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в якості підстав звернення із позовом позивач вказує про невиплату пенсії, нарахованої на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2021 у справі №280/9338/21.

Разом із тим, суд зазначає, що відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 2 статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до положень статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у частині 1 статті 383 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у вищезазначеній статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, наведеними нормами чинного процесуального законодавства визначено особливий процесуальний порядок оскарження дій та рішень, вчинених на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної постанові від 27.11.2018 у справі №520/11829/17 та від 25.08.2020 у справі №235/7358/16-а, статті 382-383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суд не вправі зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки це призведе до порушення принципу поваги до остаточного судового рішення та обов`язковості його виконання.

Крім того, слід звернути увагу, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом права ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2021 у справі №140/2133/19 зазначив, що особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини 4 статті 161 КАС України на позивача покладено обов`язок подання до позову всіх наявних в нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач стверджує, що Управління здійснило перерахунок його пенсії на виконання рішення суду у справі №280/9338/21, однак не провело її виплату з посиланням на відсутність відповідного обов`язку.

Разом із тим, до матеріалів справи не надано жодного доказу, який би підтверджував обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, про не виплату, або відмову у виплаті пенсії позивачу, нарахованої на виконання рішення суду у справі №280/9338/21.

При цьому, суд звертає увагу, що до позову додано лист Управління за результатами розгляду звернення позивача щодо пенсійного забезпечення від 29.08.2022 №8953-7998/Д-02/8-0800/22, відповідно до якого зазначено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/3475/20, головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. Щодо виплати нарахованої доплати за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 повідомлено, що виплата заборгованості за рішенням суду буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету після відповідного фінансування з Державного бюджету.

Проаналізувавши зазначену відповідь, суд звертає увагу, що порушені в ній питання стосуються перерахунку пенсії позивача на підставі судового рішення в іншій справі №280/3475/20, а не у справі №280/9338/21, на яке посилається позивач у позові.

Крім того, у даній відповіді не має жодних відомостей про те, що Управління відмовило позивачу у виплаті перерахованої пенсії з підстав відсутності відповідного обов`язку. Навпаки, у даному листі Управління визнає свій обов`язок щодо виплати перерахованої позивачу пенсії, однак посилається на наявність перешкод щодо виплати.

Отже, не доведено обставини, на яких ґрунтується твердження позивача про порушення його прав суб`єктом владних повноважень.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.08.2020 у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

При цьому, суд звертає увагу, що судом не приймаються аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки жоден з цих аргументів не стосується предмету позову.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25.11.2022.

Суддя М.О. Семененко