Справа № 560/1357/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1357/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гілея" (далі - позивач) до Хмельницької митниці (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив про скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2021 №9, від 29.12.2021 №9.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Хмельницької митниці від 29.12.2021 №9, від 29.12.2021 №9.

Стягнуто на користь ТОВ "Гілея" 2481,00 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Республіки Польщі до експортера за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера. Відтак, контролюючий орган не мав правових підстав самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3.6 статті 54 Податкового кодексу України.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач неправомірно отримав пільги у виді звільнення від оподаткування ввізним митом, тому спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними. При цьому судом не враховано відповіді уповноважених органів Республіки Польща (Палати податкової адміністрації у місті Кельце) містить однозначний висновок, що оскільки експортером не надано доказів, що підтверджують преференційне походження товару з ЄС, товари не можуть бути визнані такими, що походять з ЄС, а тому не є товарами преференційного походження.

12.08.2022 відповідачем подано додаткові пояснення в яких, крім іншого, вказано, що нормами національного та міжнародного права не передбачено право/обов`язок митних органів України витребувати документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Республіки Польщі до експортера за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару чи відповіді експортера. Враховуючи, що експортер не підтвердив статус походження товарів, імпортовані товари не можуть вважатися такими, що походять з Європейського Союзу.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що ним надано на розгляд митному органу увесь необхідний пакет документів, на підставі якого орган доходів і зборів одночасно встановив країну походження задекларованих товарів і самостійно, без будь-яких зауважень чи застережень здійснив митне оформлення транспортних засобів та надав ТОВ "Гілея" встановлені законодавством преференції.

17.08.2022 до суду надійшла заява позивача з приводу окремих питань, які виникли під час розгляду справи (відповідь на додаткові пояснення), в якій вказано, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Також зазначено, що у жодному наданому відповідачем документі не вказано жодної обґрунтованої підстави для проведення додаткової перевірки походження.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 18.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ТОВ "Гілея" подало до митного оформлення транспортні засоби за митними деклараціями типу IM40ДЕ:

- від 22.12.2020 №UA401160/2020/040281: "Несамохідний транспортний засіб: - напівпричіп SAMRO ST39WG, 3-х вісний, тентований, що використовувався. Призначений для перевезення вантажів. Ідентифікаційний номер шасі/кузова НОМЕР_1 . Календарний та модельний рік випуску - 2008. Виробник SAMRO. Торгівельна марка SAMRO";

- від 11.01.2021 №UA401160/2021/000210: "Несамохідний транспортний засіб: - Напівпричіп SAMRO ST39WGPE, 3-х вісний, тентований, що використовувався. Призначений для перевезення вантажів. Ідентифікаційний номер шасі/кузова НОМЕР_2 . Календарний та модельний рік випуску - 2008. Виробник SAMRO. Торгівельна марка SAMRO";

- від 22.04.2021 № UA401160/2021/011823: "Несамохідний транспортний засіб, що використовувався: - Напівпричіп марки TRAILOR TX34CW2EAH1A, 3-х вісний, тентований. Призначений для перевезення вантажів. Ідентифікаційний номер шасі/кузова НОМЕР_3 . Календарний та модельний рік випуску - 2005. Вантажопідйомність 31650 кг. Маса у разі максимального навантаження 38000 кг. Виробник TRAILOR. Торгівельна марка TRAILOR".

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, у зв`язку з надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації для непідтвердження відомостей, які містяться у сертифікатах з перевезення товару EUR.1, на виконання наказу Хмельницької митниці від 17.11.2021 №153, посадові особи Хмельницької митниці здійснили документальну невиїзну перевірку стану дотримання ТОВ "Гілея" вимог законодавства України з питань митної справи.

За результатами перевірки складений акт від 07.12.2021 №0014/7.26-19/30693226, яким встановлені порушення ТОВ "Гілея":

- частини 1 статті 281 Митного кодексу України в частині правильності, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг, застосування звільнення від оподаткування ввізним митом, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митними деклараціями типу IM 40 ДЕ від 22.12.2020 №UA401160/2020/040281, від 11.01.2021 №UA401160/2021/000210, від 22.04.2021 №UA401160/2021/011823 на загальну суму 28410,00 грн;

- пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями типу IM 40 ДЕ від 22.12.2020 №UA401160/2020/040281, від 11.01.2021 №UA401160/2021/000210, від 22.04.2021 №UA401160/2021/011823 на загальну суму 5682,01 грн.

На підставі висновків перевірки Хмельницька митниця прийняла:

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2021 №9, яким збільшила ТОВ "Гілея" суму грошового зобов`язання в розмірі 31251,00 грн (28410,00 грн податкове зобов`язання, 2841,00 грн штрафні санкції);

- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2021 №9, яким збільшила ТОВ "Гілея" суму грошового зобов`язання в розмірі 6251,21 грн (5682,01 грн податкове зобов`язання, 568,20 грн штрафні санкції).

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 276 Митного кодексу України визначено, що платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 4, 5 статті 280 Митного кодексу України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно підпункту "в" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є ввезення товарів на митну територію України.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

За змістом пункту 54.4 статті 54 ПК України визначено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

У спірних правовідносинах суть спору між сторонами стосується виключно встановлення країни походження (виробника) товару, який ввозився позивачем на митну територію України, та як наслідок наявності чи відсутності права на застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного товару.

Відповідно до частин 1-3 статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

За змістом частини 7 статті 36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

З 01.01.2016 набула чинності Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі по тексту - Угода), розділ IV якої "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" встановлює порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Виходячи із положень частини 1 статті 29 розділу IV Угоди, кожна сторона, зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої сторони, відповідно до графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до статті 2 розділу II "Визначення концепції "походження товарів" Протоколу 1 до Угоди з метою впровадження цієї Угоди такі товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в Європейському Союзі відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Частиною 1 статті 16 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бут виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Згідно з частинами 1-3 статті 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі ввезення на митну територію України товарів до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару подається обов`язково (пункт 1 частини 3 статті 44 Митного кодексу України).

Таким чином, серед переліку документів, які можуть підтвердити країну походження товару, сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску таких відповідно до заявленого митного режиму.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.06.2019 №813/5141/13-а.

Згідно матеріалів справи, до митного оформлення позивач надав сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 12.04.2021 №PL/MF/AR 0275985, від 12.04.2021 №PL/MF/AR 0274609, від 19.11.2020 №PL/MF/AR 0274608, видані митними органами країни експорту, на підставі яких підтверджене преференційне походження товару з Європейського Союзу, у зв`язку із чим застосовано тарифну пільгу (тарифну преференцію) щодо ставок митного тарифу на підставі Угоди.

Згідно з вказаними сертифікатами країною походження транспортних засобів, які були ввезені позивачем за поданими митними деклараціями, є Європейський Союз.

Відповідно до частини 1 статті 44 Митного кодексу України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

Згідно частини 1 статті 45 Митного кодексу України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Згідно матеріалів справи, у листах уповноваженого органу Республіки Польщі від 22.07.2021 №2601-IOA.4331.20.2021, від 22.07.2021 №2601-IOA.4331.17.2021, від 14.09.2021 №2601-IOA.4331.43.2021 повідомлено відповідача про те, що сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 від 12.04.2021 №PL/MF/AR 0275985, від 12.04.2021 №PL/MF/AR 0274609, від 19.11.2020 №PL/MF/AR 0274608від 12.04.2021 №PL/MF/AR 0275985, від 12.04.2021 №PL/MF/AR 0274609, від 19.11.2020 №PL/MF/AR 0274608 є автентичними.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Республіки Польщі до експортера за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера. Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера.

Враховуючи, що сертифікат з перевезення товару є офіційним документом у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону нечинними, підробленими чи недійсними.

Крім того, колегія суддів враховує, що у всіх наданих митному органу документах проставлені VIN-коди представлених напрвпричепів: VK1ST39WGPE720249, VK1ST39WGPE720247 та VFNT34CW52EX0081 за якими можна визначити країну походження.

При цьому відповідно до ДСТУ ISO 3779, VIN складається із трьох структурних частин: Перша частина - міжнародний ідентифікаційний код виробника (WMI), складається із трьох симфолів (арабських цифер та/або великих латинських літер), попередньо присвоєних виробникам КТЗ національною організацією згідно з ДСТУ ISO3780 для їх ідентифікації. Дві перші літери VIN-коду, в конкретному випадку "VK" та "VF", визначають країну - виробника - Францію. Тобто, лише за даними VIN-коду транспортного засобу Хмельницька митниця могла визначити країну походження транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Отже, проведення документальної невиїзної перевірки з підстави, наведеної у пункті 2 частини 2 статті 351 МК України, можливе лише за умови, якщо інформація, що надійшла від уповноважених органів іноземних держав, свідчить про непідтвердження автентичності поданих контролюючому органу документів або про недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Аналогічний висновок вже був викладений Сьомим апеляційним адміністративним судом у подібних правовідносинах, зокрема, у постанові від 16.03.2022 у справі № 560/9213/21 та від 12.05.2022 у справі № 560/16261/21.

При цьому колегія суддів враховує, що в акті перевірки відсутній виклад з підтвердженням відповідними первинними документами або іншими матеріалами надання позивачем недостовірних документів чи недостовірної інформації, або інших протиправних дій декларанта, які спричинили заниження обов`язкових платежів під час митного оформлення; невідповідності даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки; не вказано на наявність первинних документів та інших матеріалів, що свідчать про наявність порушень.

Водночас, зі змісту акту перевірки не можливо встановити, що спричинило перевірку достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та правильності інформації, що міститься в цих документах, які обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів мали митні органи країни імпорту.

Крім того, позивач дотримав умови режиму вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом та правомірно застосував тарифну преференцію за імпортованим товаром з країни Європейського Союзу, що підтверджується сертифікатами про походження товару EUR.1, виданими митним органом Республіки Польща, на підставі яких митний орган України здійснив митне оформлення товару. Під час митного оформлення імпортованого товару позивач надав національному митному органу всі необхідні документи для завершення митних процедур та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України (код пільги 410 товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу).

Таким чином позивач сплатив в повному об`ємі всі обов`язкові митні платежі, подав всі необхідні документи для митного оформлення ввезеного товару, а самі сертифікати про походження товару, які є чинними та не скасованими.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган, у відповідності до пункту 54.4 статті 54 ПК України не мав правових підстав самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3.6 статті 54 ПК України, а тому наявні правові підстави для задоволення позову шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Хмельницької митниці від 29.12.2021 №9, від 29.12.2021 №9.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмельницької митниці залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.