Справа № 160/12656/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
19.08.2022 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 10.05.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (згідно постанови КМУ від 20 березня 2022 р. № 332) відповідно до заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2022;
- визнати протиправною бездіяльність Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, яка полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (згідно постанови КМУ від 20 березня 2022 р. № 332) відповідно до заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2022;
- зобов`язати Лівобережне управлінню соціального захисту населення Дніпровської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (згідно постанови КМУ від 20 березня 2022 р. № 332) відповідно до заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2022.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що вона є внутрішньо переміщеною особою з 14.11.2014 року. З 2014 по 2019 роки позивач отримувала щорічну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам. 21.04.2022 року позивач звернулась до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з заявою про взяття на облік та виплату допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до постанови КМУ від 20 березня 2022 р. № 332. Проте, відповідач відмовив в призначенні соціальної допомоги відповідно до п.2 та п. 3 Положення про порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою КМУ від 20.03.2022 №332, оскільки згідно наданих документів позивач не переміщалась у зв`язку з проведенням бойових дій та не отримувала станом на 01.03.2022 року щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у наданні допомоги на проживання, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (зокрема, довідку органу доходів і зборів про доходи за попередній календарний рік), або оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.
На виконання вимог ухвали від 23.08.2022 року позивач усунула недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, завернувшись з заявою від 05.09.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 28.09.2022 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
30.09.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог представник заперечувала, посилаючись на те, що до 24.02.2022 року позивача було обліковано як внутрішньо переміщену особу у Дніпропетровській області. Для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку №332 позивачем мало бути дотримано дві умови: отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022; або бути облікованим на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми єПідтримка, на яке міститься посилання в п.2 Порядку №332 або переміщеним з такої території. Позивач не підпадає під вказані умови, оскільки не отримувала допомогу з травня 2019 року, та не була переміщеною з території у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р в первісній редакції до змін розпорядженням від 11.03.2022 №213-р, та не була облікована на такій території до 24.02.2022.
10.11.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшла копія рішення від 10.05.2022 року №5057 про відмову в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 року витребувано у Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради матеріали стосовно ОСОБА_1 починаючи з 2014 року, що були на розгляді в Лівобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради.
21.11.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли матеріали стосовно ОСОБА_1 починаючи з 2014 року, що були на розгляді в Лівобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області 08.02.2001 року.
Так, 21.04.2022 ОСОБА_3 звернулась до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про взяття на облік, включення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та надання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за місцем її фактичного проживання по АДРЕСА_1 .
Рішенням від 10.05.2022 року за № 5057 Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради відмовлено позивачу у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2022р., згідно з п.2, п. 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, у зв`язку з тим, що особа не переміщалась у зв`язку з проведенням бойових дій та не отримувала станом на 01.03.2022 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Постанови КМУ від 01.10.2014 №505.

З наданих відповідачем матеріалів особової справи ОСОБА_2 , вбачається, що з 14.11.2014 року відповідно до довідки за № позивач є внутрішньо переміщеною особою із зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 до фактичного місця проживання/перебування: АДРЕСА_4 .

З рішенням Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 19.04.2022 №2, вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 11.04.2022 року її було знято з обліку як внутрішньо переміщену особу, скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішню переміщеної особи ОСОБА_1 від 14.11.2014 та внесені про це відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивач, відповідно до вимог Постанови КМУ від 01.10.2014 №505 зареєстрована відповідним органом праці і соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа.

Станом на 24.02.2022 року ОСОБА_2 не отримувала державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

20 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 332).

Пунктом 2 Порядку №332 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м.Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312).

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. (абзац 7 пункту 3)

Отже, як вбачається зі змісту Порядку №332, пунктом 2 передбачено коло осіб, яким надається допомога, а пункт 3 містить деякі виключення, коли така допомога не надається.

Так, з пункту 2 Порядку №332 вбачається, що допомога надається, зокрема, особам, які перемістилися з території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що особа має право на допомогу, визначену Порядком №332, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Суд встановив, що м.Авдіївка, Донецької області, з якого перемістилася ОСОБА_2 , є територією, що належить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 21.04.2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 № 75.

Так з матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204 (як у первинній редакції, так і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Донецька область, з якої 14.11.2014 перемістилась ОСОБА_2 , визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.

Таким чином, позивач перемістилась з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку №332: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204, а тому позивач належить до кола осіб, що мають право на допомогу відповідно до Порядку №332.

Суд звертає увагу, що Порядок № 332 (у редакції, чинній на час звернення позивача за допомогою та на час отримання ним відмови) не містить положень щодо часу, коли особа має внутрішньо переміститись, або факту повторності такого переміщення, для того, щоб вона мала право на допомогу.

При цьому, позивач не підпадає під виключення, чинні на час спірних правовідносин, та не належить до кола внутрішньо переміщених осіб, допомога яким не надається.

Так, за змістом абзацу 7 пункту 3 Порядку №332, допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Проте, Дніпропетровська область, у якій 14.11.2014 року та 21.04.2022 року ОСОБА_2 стала на облік як внутрішньо переміщена особа, визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Тому, позивач не є особою, яка була облікована як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р., у регіонах, що не включені до переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204, а отже позивач не підпадає під виключення, передбачене абзацом 7 пункту 3 Порядку №332, та не належить до кола внутрішньо переміщених осіб, допомога яким не надається.

Проте, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні допомоги, у своєму рішенні послався на пункт 3 Порядку №332 та зазначив, що особа перемістилась з території проведення бойових дій раніше, ніж 24.02.2022 року.

Проте, пункт 3 Порядку №332, як і інші його пункти, не містять такої підстави для не надання особі допомоги, як переміщення з території проведення бойових дій раніше, ніж 24.02.2022 року.

Натомість, як зазначалось вище, Порядок № 332 (у редакції, чинній на час звернення позивача за допомогою та на час отримання ним відмови) не містить положень щодо часу, коли особа має внутрішньо переміститись для того, щоб вона мала право на допомогу.

Суд зауважує, що лише після змін, внесених до абзацу сьомого пункту 3 Порядку № 332 відповідно до Постанови КМ № 923 від 19.08.2022, набула чинності редакція Порядку № 332, відповідно до якої допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р., крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року.

Проте, позивач звернулась із заявою про отримання допомоги у квітні, коли вказана вище редакція Порядку №332 не діяла, а тому відповідна редакція не регулює спірні правовідносини.

У відзиві на позов відповідач заявляє додаткові аргументи, які не були вказані в оскаржуваному рішенні, проте вони також не свідчать на користь позиції відповідача.

Так, у відзиві вказано, що згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми єПідтримка, на яке міститься посилання в пунктах 2, 3 Порядку №332, Дніпропетровська область станом на 24.02.2022 не входила до відповідного переліку, а включена лише після внесення змін до вказаного Розпорядження 11.03.2022. Таким чином, відповідач зазначає, що позивач станом на 24.02.2022 рік обліковувалась на території, що не включена до переліку територій, на яких ведуться бойові дії.

З цього приводу суд зазначає, що станом на 24.02.2022 рік жодна територія не входила та не могла входити до відповідного переліку згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. №204-р, оскільки цього переліку не існувало, як це видно із його дати.

Таким чином, Порядок № 332 не містить та не може містити норми, що умовою отримання допомоги є включення саме до 24.02.2022 певної території до переліку, визначеного Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. №204-р.

Крім того, той факт, що Дніпропетровська область включена до переліку адміністративно-територіальних одиниць згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. №204-р не у первісній редакції від 06.03.2022, а після змін 11.03.2022, також не свідчить на користь доводів відповідача, оскільки Порядок № 332, який регламентує надання допомоги та містить посилання на Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. №204-р, затверджений 20 березня 2022 р., тобто, як і станом на день затвердження Порядку № 332, так і станом на час виникнення спірних правовідносин, Дніпропетровська область входить до відповідного переліку адміністративно-територіальних одиниць згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. №204-р.

Також суд звертає увагу, що, як вбачається зі змісту відзиву на позов, відповідач помилково вважає, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. №204-р регламентовано перелік територій, на яких ведуться бойові дії, а не перелік територій, на яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми єПідтримка, як це дійсно має місце. Відтак, подальші висновки відповідача, що ґрунтуються на помилковому твердженні, є також хибними.

Що ж стосується переліку територій, де ведуться бойові дії, такий перелік, як вже судом зазначалось, визначений іншим актом, і територія, з якої перемістилась позивач належить до відповідного переліку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та нарахування з березня 2022 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі у Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою КМУ від 20.03.2022 №332.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 10.05.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (згідно постанови КМУ від 20 березня 2022 р. № 332) відповідно до заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2022 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (згідно постанови КМУ від 20 березня 2022 р. № 332) відповідно до заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2022.

Водночас, вимога в частині визнання бездіяльності протиправною не підлягає задоволенню, оскільки дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

В даному ж випадку відповідачем були вчинені активні дії, а саме рішенням від 10.05.2022 року за №5057 відмовлено у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (згідно постанови КМУ від 20 березня 2022 р. № 332) відповідно до заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2022 року, у зв`язку з чим вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам вчинені всупереч Конституції України та чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією №91 від 05.09.2022 року.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 55, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 10.05.2022 року №5057 про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (згідно постанови КМУ від 20 березня 2022 р. № 332) на підставі заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2022 року.

Зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на проживання відповідно до п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин), на підставі заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 21.04.2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Петра Калнишевського, 55, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець