Справа № 170/453/22
Суддя: Жевнєрова Н. В.
Дата ухвалення: 2022-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 170/453/22
Провадження № 2-а/170/12/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року смт Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі головуючого судді Жевнєрової Н.В., за участю секретаря Остапчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Шацьк адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

26.09.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом. Спірні відносини виникли у зв`язку з незгодою позивача ОСОБА_1 з винесеною інспектором УПП у Волинській області Каштеляном Валентином Васильовичем постановою серії ЕАР №5895758 від 15.09.2022 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що він 15.09.2022 о 12:26, керуючи транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN PASSAT", р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , на вул. Карбишева в м. Луцьк Волинської області, здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїжджій частині в два і більше ряди, чим порушив вимоги п. 15.4 ПДР України. Позивач вважає, що не порушував Правил дорожнього руху, тому оскаржувана ним постанова є протиправною, винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права. У своєму позові ОСОБА_1 вказує, що 15.09.2022 приблизно о 12:00, керуючи транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN PASSAT", р.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , на вул. Карбишева в м. Луцьк Волинської області він був вимушений здійснити зупинку для висадки пасажира. Позивач вказує, що здійснив зупинку до краю дороги якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху, з дотриманням правил п. 9.9а ПДР України. Інспектор виніс оскаржувану постанову без з`ясування дійсних причин зупинки та фактичних обставин події. Позивач вказує, що дорога на вул. Карбишева в м. Луцьк Волинської області не має смуг поділу на ряди. Вздовж вказаної вулиці припарковано автомобілі, які продаються на авторинку, та не є учасниками дорожнього руху. Тому позивач вказує, що, здійснивши зупинку транспортного засобу на краю дороги, що не має смуг поділу на ряди, якомога правіше, він не перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху та не порушував ПДР. Крім цього позивач вказує, що у складеній щодо нього постанові серії ЕАР №5895758 невірно вказано номерний знак транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN PASSAT" та його власник. Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 вважає складену щодо нього постанову серії ЕАР №5895758 необґрунтованою, просить позов задовольнити в повному обсязі, дії інспектора визнати протиправними, постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Не погоджуючись з позовом, представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області надіслав суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що вимоги позивача ОСОБА_1 є безпідставними. Як убачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN PASSAT", р.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив вимоги п. 15.4 ПДР - порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїжджій частині в два і більше ряди, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектором Каштеляном В.В. було помічено транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN PASSAT", р.н.з. НОМЕР_1 , який стояв з порушенням ПДР. Інспектор пояснив водію вказаного транспортного засобу суть правопорушення, причину перевірки документів, на підставі яких було встановлено особу водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 15.4 ПДР, інспектором було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 . В п. 15.4 ПДР зазначено, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди, мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди. Представник відповідача вказує, що на даному відрізку дороги немає будь-яких інформаційно-вказівніх знаків, в тому числі 5.42.1, 5.42.2, 5.43, 5.44. Згідно зі схемою автомобільна дорога має одну смугу для руху в протилежному напрямку. По праву сторону від позивача вже були припарковані транспортні засоби, а отже він здійснив зупинку в другому ряду. Представник відповідача вказує, що позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування позову, оскільки надані позивачем фотознімки не фіксують факту правопорушення, а лише фіксують автомобіль з іншого ракурсу і не є належним доказом, оскільки в повній мірі не відображають дійсних обставин справи. На думку представника відповідача, факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 підтверджується постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5895758 від 15.09.2022, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП; відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора №477839, на якому зафіксовано розгляд справи відносно ОСОБА_1 з 0.00 - 0.24 хв. відеозапису з назвою ехроrt-cc2qn, з якого вбачається, що інспектором повно, всебічно і об`єктивно досліджені всі обставини справи, дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог чинного законодавства, а також те, що позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу в другому ряду від припаркованих обабіч проїжджої частини автомобілів; фотознімком з відеозапису, на якому зафіксовано, де саме на автомобільній дорозі позивач здійснив зупинку, а також вбачається, що по праву сторону від автомобіля позивача, припарковані інші автомобілі; схемою організації дорожнього руху, згідно з якою автомобільна дорога має одну смугу для руху в одному напрямку і одну смугу для руху в протилежному напрямку. Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Таким чином адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 застосовано поліцейським відповідно до вимог закону, у межах санкції статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, а доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано.

Тому представник вважає доводи позивача безпідставними та такими, що не мають свого підтвердження. При винесенні постанови стосовно позивача поліцейським було враховано всі необхідні обставини під час розгляду справи. У відзиві представник відповідача вказує, що інспектором Каштеляном В.В. під час складання оскаржуваної постанови помилково вказано реєстраційний номерний знак та власник транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN PASSAT", яким керував ОСОБА_1 , а саме: НОМЕР_3 , замість НОМЕР_4 . Вказані відомості були автоматично внесені в електронну постанову, на що інспектор повторно не звернув увагу. Тому представник відповідача просить врахувати вказану описку, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN PASSAT" з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 підтверджується відеозаписом події та наданими суду фотознімками. За викладених обставин, представник відповідача вважає, що оскаржувана позивачем постанова серії ЕАР №5895758 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є обґрунтованою та законною, тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 подав суду відповідь на відзив. Він вважає, що відповідач у своєму відзиві не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Відповідач у відзиві вірно вказав, що на даному відрізку дороги немає будь-яких інформаційно-вказівних знаків, в тому числі 5.42.1, 5.42.2, 5.43, 5.44. Згідно зі схемою автомобільна дорога має одну смугу для руху в одному напрямку і одну смугу для руху в протилежному напрямку. Тому автомобіль здійснив зупинку у другому ряду на дорозі, що не має дворядності. Крім цього, по праву сторону від позивача були припарковані транспортні засоби не на узбіччі дороги, а в зоні, що не відноситься до дороги, тому позивач здійснивши зупинку найближче до краю дороги, не порушував ПДР та не створював перешкод іншим учасникам дорожнього руху, в тому числі пішоходам. Позивач також зазначає, що до людського фактору відноситься тільки орфографічна помилка, яка не тягне за собою будь-яких змін чи інших трактувань. На думку позивача, факт вчинення ним правопорушення не підтверджується самою постановою. Відео, яке долучив представник відповідача до відзиву, позивачу не було надіслано, тому, на думку позивача, не може бути об`єктом дослідження в суді. З відео, яке долучив позивач, вбачається, що вказана дорога не містить розділових смуг, а також те, що автомобіль позивача не чинить перешкод іншим учасникам дорожнього руху. З фотознімку вбачається, що автомобілі, розташовані по обидві сторони дороги, припарковані перпендикулярно по відношенню до автомобіля позивача, а не паралельно, що виключає наявність другого ряду. Також схема підтверджує те, що дорога не має дворядності, що виключає можливість паркування в другому ряду. Тому, на думку позивача, представник відповідача у своєму відзиві лише підтвердив відсутність правопорушення та підстави для задоволення позову.

У запереченні представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області вказує, що оскільки в м. Луцьку на вул. Карбишева, 3 автомобільна дорога має одну смугу для руху в одному напрямку і одну смугу для руху в протилежному напрямку і по праву сторону вже були припарковані транспортні засоби, то позивач здійснив зупинку в другому ряду, що створювало перешкоду виїжджати на зустрічну смугу руху для об`їзду автомобіля позивача, що значно ускладнювало рух. Даний факт зафіксовано на відеозаписі, з якого вбачається, що під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 інші автомобілі оминали транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н.з. НОМЕР_4 , зустрічною смугою. Позивач також зазначає, що до людського фактору відноситься тільки орфографічна помилка, яка не тягне за собою будь-яких змін чи інших трактувань. З даного приводу представник відповідача вказує про те, що була винесена електронна постанова, у якій вказано дані, що частково відображаються електронною системою автоматично. Оскільки при внесенні в постанову відомостей про власника транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н.з. НОМЕР_4 , інспектором було помилково вказано одну цифру «7», замість «1» в номерному знаку, то системою автоматично відображено ту саму марку та модель автомобіля, однак, інспектор повторно не звернув увагу на номерний знак та на дані про власника автомобіля, оскільки власник автомобіля не був водієм транспортного засобу. Сама по собі ця помилка не виключає факт порушення ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н.з. НОМЕР_4 , 15.09.2022 о 12:26 по вул. Карбишева, 3, в м. Луцьк, вимог п. 15.4 ПДР, за що передбачено адміністративну відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначені недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог ПДР. При розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Позивачем при ознайомленні з постановою не було зауважено, що ці дані було помилково зазначені в постанові, що підтверджується відеозаписом події №477839. Вказаний відеозапис було долучено до постанови серії ЕАР №5895758 від 15.09.2022, про що зазначено в п. 7. вказаної постанови. Крім цього, представник відповідача вказує про те, що відеозапис події містить інформацію і щодо іншої особи, відносно якої складено адміністративні матеріали. Тому, з метою нерозголошення персональних даних іншої особи, відеозапис події надано лише для суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, у заяві вказано, що ОСОБА_1 позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Волинській області свого представника в судове засідання не направили. Представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника, за наявними у справі матеріалами, з урахуванням доводів, зазначених у заявах по суті.

Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки в Україні врегульовано Законом України «Про дорожній рух». Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами), надалі у тексті рішення ПДР.

Стаття 27 Закону України «Про дорожній рух» визначає організацію дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах, згідно з якою організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення. Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» до органів, що здійснюють контроль у сфері безпеки дорожнього руху, відноситься, у тому числі, Кабінет Міністрів України та Національна поліція.

Статтею 52-1 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до повноважень Міністерства внутрішніх справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносить, у тому числі, ведення обліку торгівельних організацій, підприємств-виробників та суб`єктів підприємницької діяльності всіх форм власності, що реалізують транспортні засоби.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи тощо. Учасники дорожнього руху мають право, зокрема, на отримання від відповідних підрозділів Національної поліції інформації про умови дорожнього руху, а також учасник дорожнього руху має право оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Судом установлено, що постановою інспектора УПП у Волинській області Каштеляна Валентина Васильовича серії ЕАР №5895758 від 15.09.2022 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він, керуючи транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н.з. НОМЕР_3 , на вул. Карбишева, 3, в м. Луцьк Волинської області, здійснив зупинку (стоянку) транспортного засобу на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив вимоги п. 15.4 ПДР України: порушення правил стоянки, розміщення транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди.

Таким чином зі змісту вказаної постанови вбачається, що поліцейським достовірно не встановлено і чітко не вказано, зупинку чи стоянку здійснено транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , оскільки відповідно до значень термінів, наведених у пункті 1.10 ПДР, це різні за своєю суттю поняття.

В позові та відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначає, що він, керуючи автомобілем марки "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н.з. НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_3 , на вул. Карбишева, 3 в м. Луцьк Волинської області, здійснив зупинку вказаного транспортного засобу для висадки пасажира.

Ні у відзиві на позов, ні у запереченні відповідачем чітко не вказано, які ж обставини встановлено поліцейським: мав місце факт зупинки чи стоянки транспортного засобу з порушенням ПДР. Тому є незрозумілим, за які протиправні дії, що утворюють склад адміністративного правопорушення, щодо позивача накладено адміністративне стягнення.

Пункт 1.10 ПДР містить визначення понять «зупинка» і «стоянка». Зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Розділ 15 ПДР регулює правила зупинки і стоянки. Пункт 15.1 ПДР визначає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Згідно з пунктом 15.2 ПДР за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Пункт 9.9. ПДР визначає випадки, коли повинна бути увімкнена аварійна світлова сигналізація.

Таким чином під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не встановлено обставини, що мають значення для правильного її вирішення, викладені у постанові фактичні обставини події, що утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення є неконкретними, суперечливими, що є порушенням права на захист особи, щодо якої здійснюється провадження.

Дослідивши надані відповідачем докази, надану суду відповідачем Управлінням патрульної поліції у Волинській області до відзиву копію схеми організації дорожнього руху на одному аркуші суд вважає неналежним доказом, оскільки вона виготовлена у такій якості і таким розміром шрифту, що відображена на цій інформація не може бути прочитана і, відповідно, взята до уваги судом на підтвердження обставин, викладених у заяві по суті, до якої її додано.

Тому суд, з метою встановлення дійсних фактичних обставин організації дорожнього руху на ділянці, що вказана у постанові як місце вчинення правопорушення, уважно переглянув надані сторонами відеозаписи і встановив такі обставини.

Оскільки будь-які інші документи про організацію дорожнього руху на вказаній ділянці автодороги суду не надано, суд встановив фактичні обставини з наданих сторонами у справі відеозаписів і фототаблиць та оцінює їх, виходячи з термінів, понять і правил, визначених ПДР та на підставі положень КАС України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Той факт, що у місті Луцьку на вулиці Карбишева фактично діє ринок з продажу автомобілів, є загальновідомим не лише для жителів міста Луцька і Волинської області, але й жителів інших областей України. Продавці численних автомобілів у певні дні тижня розташовують транспортні засоби по обидва боки від проїзної частини вулиці, вздовж вулиці, перпендикулярно напрямку руху. Для розміщення цих автомобілів по обидва боки вулиці Карбишева заінтересованими особами фактично влаштовано торгівельні місця з асфальтним покриттям та стаціонарними і портативними дорожніми паркувальними стовпчиками у червону і білу смужку, на якому продавці розміщують автомобілі для їх огляду потенційними покупцями та усіма бажаючими.

Вказана інформація також міститься у вільному доступі в мережі Інтернет.

Фрагмент вулиці Карбишева з фактично діючим ринком та автомобілями, розміщеними для продажу, зафіксовано і на наданих суду сторонами відеозаписах і фототаблицях.

З урахуванням вимог положень статей 14, 27, 52, 52-1 Закону України «Про дорожній рух» щодо повноважень Національної поліції, на переконання суду, поліцейські Управління патрульної поліції у Волинській області на час здійснення провадження щодо ОСОБА_1 не могли бути не обізнані з описаними судом обставинами, які є очевидними.

Тому суд визнає ці обставини загальновідомими і такими, що не потребують доказування.

В оскаржуваній позивачем складеній щодо нього постанові серії ЕАР №5895758 від 15.09.2022, указано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15.4 ПДР.

Пункт 15.4 ПДР передбачає, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Тобто вказаний пункт передбачає відповідальність за розміщення транспортних засобів у вказаний спосіб саме на проїзній частині, як елементі автомобільної дороги.

Зі змісту постанови поліцейського вбачається, що місцем вчинення правопорушення є вулиця Карбишева, 3 у місті Луцьк.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про дорожній рух» та пункту 1.10 ПДР, автомобільна дорога, вулиця (дорога) це частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу.

Для описання у постанові місця вчинення адміністративного правопорушення та його об`єктивної сторони поліцейським використано поняття «проїжджа частина» та «проїзна частина» .

Проте пункт 1.10 Правил дорожнього руху, у якому вказано значення термінів, що наведені у цих ПДР, містить визначення лише поняття «проїзна частина» - це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Також п. 1.10 ПРД містить визначення поняття «край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів)». Це видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки.

Крім того п. 1.10 ПРД містить визначення «крайнє положення на проїзній частині». Це положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги), яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу (у тому числі двоколісному) ще ближче до краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги).

Окрім того п. 1.10 ПРД містить визначення поняття «прилегла територія». Це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Також п. 1.10 ПРД містить визначення поняття «узбіччя». Це виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них).

Поняття «смуга руху» визначено як поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

У відзиві на позовну заяву (арк. 5 відзиву) представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області зазначає, що позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу в другому ряду від припаркованих обабіч проїжджої частини автомобілів; фотознімком з відеозапису, на якому зафіксовано, де саме на автомобільній дорозі позивач здійснив зупинку, а також вбачається, що по праву сторону від автомобіля позивача, припарковані інші автомобілі.

Академічний тлумачний словник української мови визначає, що прислівник «обабіч» уживається: у значенні з обох боків, на обидва боки; або при вказуванні на розташування, переміщення і т.ін. кого-, чого-небудь по обидва боки об`єкта; іноді уживається при вказуванні на розташування кого-, чого-небудь з бокової частини об`єкта, поряд, збоку.

Зі змісту викладеної представником у відзиві позиції вбачається, що об`єктом, щодо якого вжито прислівник «обабіч», є проїзна частина, як елемент автомобільної дороги.

Таким чином суд встановив, що відповідно до позиції відповідача, зазначені представником у відзиві припарковані інші автомобілі, у тому числі по праву сторону від автомобіля позивача, були розміщені обабіч (тобто з обох боків, поряд, збоку) від проїзної частини, тобто за її межами.

Така позиція відповідача повністю відповідає встановленим судом дійсним обставинам, проте суперечить іншим, викладеним у заявах по суті справи обставинам.

Таким чином позиція відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області щодо позову є вкрай суперечливою і однозначно не визначеною.

Відповідно до пункту 5.1 посадку (висадку) дозволено здійснювати пасажирам після зупинки транспортного засобу лише з посадкового майданчика, а в разі відсутності такого майданчика з тротуару чи узбіччя, а якщо це неможливо, то з крайньої смуги проїзної частини (але не з боку суміжної смуги для руху), за умови, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху.

Судом установлено, що смуги руху на проїзній частині вулиці Карбишева дорожньою розміткою не позначені.

З наданих суду сторонами відеозаписів убачається, що проїзна частина дороги (вулиці), з урахуванням значення терміну «смуга руху», має щонайменше дві смуги руху (по одній в протилежних напрямках) такої ширини, що навпроти місця, де на проїзній частині здійснив зупинку автомобіль під керуванням позивача, дозволяє безперешкодно розминутися автобусу з іншим легковим автомобілем, вантажному автомобілю з іншим легковим автомобілем, що підтверджується наданими суду відеозаписами події.

По обидва боки від проїзної частини розміщене досить широке узбіччя, виділене конструктивно (дорожньої розмітки немає) яке прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташоване з нею на одному рівні та не призначене для руху транспортних засобів. Узбіччя повністю заасфальтоване, такої ширини, що дозволяє припаркувати легкові автомобілі перпендикулярно напрямкам руху на проїзній частині. Крім того судом установлено, що уздовж обох узбіч, орієнтовно на межі узбіччя і проїзної частини, через певний проміжок у кілька метрів розміщено стаціонарні паркувальні металеві дорожні стовпчики, пофарбовані у червону і білу смужку, що зафіксовані в асфальтному покритті. Крім того на цій же умовній межі узбіччя і проїзної частини хаотично розміщено пластикові портативні (переносні) паркувальні дорожні стовпчики у червону і білу смужку.

З дослідженого судом відеозапису також встановлено, що з правого боку дороги, перпендикулярно до автомобіля позивача розміщені паралельно автомобілі, що продаються, з номерними знаками на червоному і білому фоні. На відео чітко видно, що з правого боку від автомобіля позивача, розміщені стаціонарні металеві дорожні паркувальні стовпчики, що свідчить про фактичну організацію стоянки для вказаних автомобілів у місці, навпроти якого позивач здійснив зупинку автомобіля, і свідчить про те, що вказане узбіччя не пристосоване для руху транспортних засобів.

Автомобіль позивача здійснив зупинку в крайньому положенні на проїзній частині, що межує з узбіччям, облаштованим під стоянку автомобілів, які припарковані на ній для огляду і продажу, і водії яких, відповідно, у вказаній ситуації не є учасниками дорожнього руху.

Жодних доказів на підтвердження того, що вказані автомобілі стоять на проїзній частині, а не на облаштованій на узбіччі фактичній стоянці, відмежованій від проїзної частини дорожніми паркувальними стовпчиками, суду не надано.

Таким чином за вказаних обставин підстав вважати, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу в другому ряду на проїзній частині, судом не встановлено.

Відповідно судом не встановлено порушення позивачем вимог пункту 15.4. ПДР.

Крім того судом установлено, що під час складання щодо позивача постанови про адміністративне правопорушення інспектором поліції невірно вказано реєстраційний номерний знак транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN PASSAT" НОМЕР_3 замість НОМЕР_4 та ім`я власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 .

Відеозаписом події та фототаблицями, що містяться в матеріалах справи, підтверджується той факт, що безпосередньо перед складенням оскаржуваної позивачем постанови серії ЕАР №5895758 від 15.09.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель в АДРЕСА_1 , 15.09.2022 о 12:26 на АДРЕСА_2 фактично керував автомобілем марки "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 .

Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейським винесено постанову, викладені у якій фактичні обставини адміністративного правопорушення не відповідають дійсним обставинам події, зокрема це стосується номерного знака транспортного засобу та імені власника автомобіля, яким керував ОСОБА_1 .

Таким чином судом установлено, що ОСОБА_1 як учасник дорожнього руху, водій транспортного засобу, легкового автомобіля, марки "VOLKSWAGEN PASSAT", р.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , фактично здійснив зупинку автомобіля для висадки пасажира на вул. Карбишева, 3 в м. Луцьк Волинської області, увімкнувши при цьому аварійну світлову сигналізацію, на проїзній частині, на крайній правій смузі руху, в крайньому положенні на проїзній частині, що межує з узбіччям, яке має ознаки стоянки транспортних засобів та не пристосоване для руху транспортних засобів, що було безпечно і не створило перешкод іншим учасникам руху, - не порушивши при цьому вимог пункту 15.4 ПДР.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

При цьому адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 інспектор УПП у Волинській області рядовий поліції Каштелян Валентин Васильович допустив істотні порушення вказаних вимог закону, ігноруючи зміст основних понять і термінів ПДР та свавільно застосувавши положення пункту 15.4 ПДР; фактичні обставини, що мають суттєве значення для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення пункту 15.4. ПРД достовірно не встановив і в постанові не відобразив; належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження події правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні не зібрав і суду такі докази також не надано.

Тому на підставі оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності судом встановлено, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке полягало у порушенні ОСОБА_1 вимог пункту 15.4 ПДР, тобто у здійсненні зупинки чи/та стоянки транспортного засобу на проїзній частині в другому ряду, оскільки у матеріалах справи такі докази відсутні, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень п. 15.4 ПДР за викладених у постанові обставин, оскільки такі обставини не встановлено під час розгляду справи судом.

В силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та винуватість особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

У зв`язку з цим оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 серії ЕАР №5895758 від 15.09.2022 за ч. 1 ст. 122 КУпАП не можна вважати законною і обґрунтованою, відповідно дії інспектора щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП слід визнати протиправними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід скасувати і справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Відповідно до вимог статей 132, 134 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 копійок).

Керуючись статтями 241-246, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії інспектора УПП у Волинській області рядового поліції Каштеляна Валентина Васильовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП згідно з постановою серії ЕАР №5895758 від 15.09.2022.

Скасувати постанову інспектора УПП у Волинській області рядового поліції Каштеляна Валентина Васильовича серії ЕАР №5895758 від 15.09.2022 щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 копійок).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Н.В.Жевнєрова Згідно з оригіналом

Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Жевнєрова