Справа № 389/2123/21
Суддя: Український В. В.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/389/34/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі:

головуючого судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

представника позивача Банах І.В.

представника відповідача Шамшур Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову винесену 16.06.2021 в.о. начальника управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Кононовим Д.В. відносно нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 594106, 77 грн., та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги обґрунтував тим, що він не є особою, що ввезла транспортний засіб на територію України, не є особою відповідальною за дотримання митного режиму тимчасового ввезення. Просить скасувати постанову посилаючись на те, що вона винесена уповноваженою особою відповідача без врахування всіх обставин справи, з порушенням процедури прийняття. Крім цього в постанові вказується сума несплачених митних платежів, яка мала бути сплачена при оформленні вказаного автомобіля у вільний обіг на території України становить 198035,59 грн., проте постанова не містить доказів отримання такої вартості.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що відповідно до бази даних АСМО «Інспектор» автомобіль «BMW 318» реєстраційний номер НОМЕР_1 03.10.2016 в зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» до 1 року ввіз Bayramov Bayrammyrat. Тобто до зазначеного транспортного засобу під час переміщення на митну територію України не застосовувалися заходи по сплаті митних платежів відповідно до ст. 380 МК України, оскільки ввезення відбувалося нерезидентом.

Приймаючи постанову в справі про порушення митних правил від 16.06.2021 № 0055/11000/21, в.о. начальника управління протидії митним правилам та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Кононов Д.В. виходив з того, що хоч автомобіль і був ввезений громадянином «Bayramov Bayrammyrat», однак позивач неправомірно користувався транспортним засобом, стосовного якого було надано такі пільги, у зв`язку з чим суб`єкт владних повноважень дійшов висновку, що особою вчинено порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів в цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів. Склад вказаного порушення обумовлює наявність особливої мети - ухилення від сплати митних платежів та вини у формі прямого умислу.

Оскільки позивач не е декларантом відповідного транспортного засобу та особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення, а також не є платником митних платежів при його ввезенні на територію України на вказаних умовах, в діях особи не може бути мети ухилення від сплати митних платежів та складу відповідного правопорушення. Позивач не знав і не міг знати про те, хто ввіз на митну територію України вищезазначений транспортний засіб, так само не знав, і не повинен був знати в якому режимі було ввезено транспортний засіб і чи були на нього отримані будь-які митні пільги.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В Дніпровській митниці Держмитслужби за листом УСБУ в Кіровоградській області від 16.02.2021 року № 61/к/357нт проводились перевірочні заходи з приводу перебування та використання громадянами в Україні транспортного засобу «BMW 318», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами яких з`ясовано, що відповідно до бази даних АСМО «Інспектор» зазначений вище автомобіль 0310.2016 року у зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України у митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року ввіз BAYRAMOV BAYRAMMYRAT.

Листом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області від 11.02.2021 № 2772/41/34/01-2021 було повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.01.2021 року притягувався до адміністративної відповідальності працівниками управління патрульної поліції в Кіровоградської області ДПП за порушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (постанова серії ЕАН № 3620743, транспортний засіб «BMW 318», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Службовою запискою м/п «Кропивницький» від 15.02.2021 року № 120/7.5-28-15 було повідомлено, що загальна сума несплачених митних платежів, яка мала бути сплачена при оформленні вказаного автомобіля у вільний обіг на території України, становить 198 035,59 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 , використовував транспортний засіб з іноземною реєстрацією «BMW 318», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення», стосовно якого були надані пільги по сплаті митних платежів, в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та просить відмовити в його задоволенні.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Постановою Дніпровської митниці Держмитслужби від 16.06.2021 № 0055/11000/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 594106,77 грн.

З мотивувальної частини цієї постанови від 16.06.2021 вбачається, що Дніпровською митницею Держмитслужби згідно листа УСБУ в Кіровоградській області від 16.02.2021 року № 61/к/357нт проводились перевірочні заходи з приводу перебування та використання громадянами транспортного засобу «BMW 318», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами яких з`ясовано, що відповідно до бази даних АСМО «Інспектор» зазначений вище автомобіль 0310.2016 року у зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України у митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року ввіз BAYRAMOV BAYRAMMYRAT.

Листом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області від 11.02.2021 № 2772/41/34/01-2021 було повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.01.2021 року притягувався до адміністративної відповідальності працівниками управління патрульної поліції в Кіровоградської області ДПП за порушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (постанова серії ЕАН № 3620743, транспортний засіб «BMW 318», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Службовою запискою м/п «Кропивницький» від 15.02.2021 року № 120/7.5-28-15 було повідомлено, що загальна сума несплачених митних платежів, яка мала бути сплачена при оформленні вказаного автомобіля у вільний обіг на території України, становить 198 035,59 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 , використовував транспортний засіб з іноземною реєстрацією «BMW 318», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення», стосовно якого були надані пільги по сплаті митних платежів, в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про порушення митних правил, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 485 Митного кодексу України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що Позивач використовував транспортний засіб, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Згідно ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ч. 1, 2, 5, 6 ст. 380 Митного кодексу України (в редакції чинній на час вчинення та виявлення спірного правопорушення) тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно зі статтею 292 Митного кодексу України, митні платежі не сплачуються відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Отже, пільговий митний режим «тимчасове використання» для автомобільного транспорту приватного використання, який ввозиться на митну територію України громадянином-нерезидентом, становить для останнього 1 рік, протягом якого діє пільга у вигляді умовного повного звільнення від сплати митних платежів.

Статтею 103 Митного кодексу України встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до статті 30 Податкового кодексу України Податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Статтею 105 Митного кодексу України визначено, що У митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу, крім літаків масою порожнього обладнаного апарата понад 10000 кг, але не більше 30000 кг та максимальною пасажиромісткістю від 44 до 110 місць.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 276 Митного кодексу України платниками мита є особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу).

Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 9 Кодексу про адміністративні правопорушення України, а саме: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Вказані норми визначають, що адміністративне правопорушення, яким у тому числі є й порушення митних правил може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Для кваліфікації дій за ст. 485 МК України не мають значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки.

Зміст диспозиції ст. 485 МК України не має норм, які вказують лише на наявність прямого умислу в діях осіб які вчинили правопорушення, отже суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується умисною або необережною (самовпевненість або недбалість) формами вини.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, полягає у заявлені в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості' країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або наданні з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплаті митних платежів у строк, встановлений законом, або у вчиненні інших протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, а так само у використанні товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, зокрема, інші протиправні дії суб`єкта, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само: використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими надано такі пільги.

Тому використання транспортного засобу особистого користування іншою особою (без належного оформлення передачі права на тимчасове ввезення), окрім особи, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, і інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано так пільги.

При цьому коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за вчинення цього правопорушення, не обмежено лише тими особами, які отримали податкові пільги в ході митного оформлення товару.

Доводи позивача про відсутність в його діях умислу з огляду на необізнаність про спеціальний режим ввезення автомобіля, що виключає можливість притягнення його до відповідальності, є необґрунтованими, оскільки позивач був обізнаний, що керує автомобілем на іноземній реєстрації та який не ввозився ним особисто на митну територію України.

Таким чином, в діях громадянина України ОСОБА_1 вбачається порушення митних правил, а саме: використання товарів (транспортний засіб «BMW 318», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ), стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Разом з тим, згідно з ч.1ст.466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через 6 (шість) місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил не пізніше, ніж через 6 (шість) місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил регламентовано главою 69 МК України.

Так, відповідно до вимог статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.488 МК провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Статтею 489 МК встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу приписів частини 1 ст.491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є як безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил так і офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю.

Згідно з приписами частин 2 та 3 ст.494 МК України протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані:1) дату і місце його складення;2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол;3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено;4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил;5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення;6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є;7) відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу;8) інші необхідні для вирішення справи відомості.

Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Відповідно до вимог частини 7, 9 та 10 цієї статті протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Права та обов`язки осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб визначено статтею 498 МК України, відповідно до якої особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Статтею 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника (ч.1ст.526 МК).

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил (ч.2 ст.526 МК).

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ч.4).

Дніпровською митницею не було дотримано процедури розгляду справи визначеної Митним кодексом України.

Так, відповідач не надав в якості доказів протокол про порушення митних правил. Представником надано лише фіскальний чек Укрпошти №481 від 18.02.2020 про направлення поштового відправлення позивачу. Докази вручення поштового відправлення відсутні.

Доказів повідомлення правопорушника про розгляд справи про притягнення його до адмінвідповідальності за порушення митних правил на 16.06.2021 (на дату винесення оскаржуваної постанови) також відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем порушено право на захист позивача під час розгляду адміністративної справи, оскільки останній під час розгляду адміністративної справи не був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, отже позивач був позбавлений можливості ефективно здійснювати передбачені законом процесуальні права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 405/7568/16-а (2-а/405/219/16).

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем також не підтверджено обставини, установлені під час розгляду справи про порушення митних правил, зокрема час вчинення порушення митних правил період та обставини використання транспортного засобу, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Не надано відповідачем і необхідні докази з правоохоронних органів, зокрема з Департаменту патрульної поліції УПП в Кіровоградській області, щодо підтвердження фактів використовування позивачем транспортного засобу з іноземною реєстрацією BMW «318», VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . Не підтверджена сума несплачених митних платежів.

Так, суд зазначає, що розмір стягнення, який повинен бути накладений на порушника за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, залежить від розміру несплаченої суми митних платежів.

За змістом п.1 ч.1 ст.50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За нормами ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про митну вартість товару (спірного транспортного засобу), який ввозився. Також відповідачем не надано до суду службову записку м/п «Кропивницький» від 15.02.2021 №120/7.5-28-15 про загальну суму несплачених митних платежів, на підставі якої визначена сума несплачених митних платежів, яка мала бути сплачена в розмірі 198035,59 грн.

Таким чином, митну вартість товару було визначено не на підставі основного методу, тобто за ціною договору, а шляхом застосування другорядних методів.

При цьому, жодних доказів в підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів та спростування доводів позивача відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надано.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №725/1583/17.

Зазначене викликає сумніви у доведеності вини позивача в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем митних правил, за що передбачена відповідальність за ст.485 МК України.

Згідно зі ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, через порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення митних правил.

Разом з тим, суд вважає, що він не може підміняти собою уповноважену особу митного органу та надавати оцінку виявленим порушенням за відсутності належного розгляду таких відповідачем, позбавлення позивача можливості скористатися правами, передбаченими статтею 498 МК України, статтями 59, 63 Конституції України.

Відповідно до вимог ст.247 КУпАП ( в даному випадку застосовується загальна норма, оскільки норми митного кодексу не визначають підстав що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення) провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Цей перелік є вичерпним. Порушення процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, в тому числі і за порушення митних правил, не є підставою для закриття провадження в такій справі.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Згідно з ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог, та згідно з вимогами статті 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 9, 72, 77, 90, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову винесену 16.06.2021 в.о. начальника управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Кононовим Д.В. відносно ОСОБА_1 про порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 594106, 77 грн. скасувати.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України направити на новий розгляд до Держмитслужби.

В задоволенні вимоги про закриття провадження по справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду (м. Дніпро вул. Василя Жуковського, 23) протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Державна митна служба України місце знаходження: вул. Дегтярівська, 11Г м. Київ, .

Суддя Український В.В.