Справа № 200/5237/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року справа №200/5237/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року по справі №200/5237/21 (суддя І інстанції Дмитрієв В.С., повний текст рішення складено 14 вересня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо неповерненні грошових сум, зобов`язати повернути грошові кошти у розмірі 7797,35 грн., які стягнуті під час ВП №60508450.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо відмови у поверненні помилково сплачених коштів у сумі 7797,35 грн.. Стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь позивача помилково сплачені грошові кошти в сумі 7797,35 грн..

Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що Краматорським міським відділом ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було перераховано кошти, як стягнення в межах виконавчого провадження, на загальну суму 6283 грн.. Порядок повернення помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання визначений ст.43 Податкового кодексу України, за приписами якої обов`язковою умовою щодо повернення помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання платнику податків є відсутність у останнього податкового боргу. Проте оскільки за позивачем, після припинення підприємницької діяльності, обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску, підстави для повернення примусово стягнутих коштів відсутні.

Позивач надав відзив в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачеві 26 вересня 2003 року видано свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи.

22 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області сформовано вимогу станом на 22 липня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3220-44 зі сплати єдиного внеску у сумі 15819,54 грн..

Зазначена вище вимога була пред`явлена до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для виконання.

Постановою державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17 грудня 2019 року у ВП №60508450 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Разом з тим, позивач оскаржив в судовому порядку вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3220-44 від 22 липня 2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі №200/2046/20-а, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року, скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 22 липня 2019 року №Ф-3220-44 про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 15819,54 грн..

Проте, в межах виконавчого провадження ВП №60508450 із заробітної плати позивача було стягнуто кошти.

Згідно листа Краматорського міського відділу державної виконавчої служби від 10 грудня 2020 року в межах ВП №60508450 державним виконавцем на користь ГУ ДПС у Донецькій області перераховано кошти в сумі 7797,35 грн., що також підтверджується копіями платіжних доручень №1842, №1773, №2557.

Позивач 11 грудня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів в сумі 7797,35 грн., стягнутих за вимогою №Ф 3220-44, що скасована в судовому порядку.

Листом від 11 березня 2021 року Головне управління ДПС у Донецькій області повідомлено позивача про те, що у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі №200/2046/20-а відсутні зобов`язання контролюючого органу вчинити дії щодо коригування даних інформаційної системи органу доходів і зборів щодо зменшення (вилучення) сум заборгованості.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Частиною 13 статті 9 Закону Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) визначено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За приписами пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в межах виконавчого провадження №60508450 з позивача була стягнута сума єдиного внеску у розмірі 7797,35 грн., що підтверджується: -копіями розпоряджень державної виконавчої служби № 60508450 про перерахування коштів до Головного управління ДПС у Донецькій області;

-копіями платіжних доручень № 1773 від 7 квітня 2020 року на суму 3616,46 грн., № 1842 від 14 квітня 2020 року на суму 2666,54 грн., № 2557 від 13 травня 2020 року на суму 1514,35 грн. про перерахування коштів органу ДПС в рахунок погашення боргу з ЄСВ ( а.с.93-95).

Таким чином, оскільки сума єдиного внеску у розмірі 7797,35 грн. була стягнута з позивача безпідставно, тобто за відсутності у нього відповідного обов`язку, він має право на повернення цих грошових коштів.

Щодо доводів відповідача про те, що за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4, 6 п. 11.18. Порядку обліку платників податків і зборів, затв. наказом Міністерства фінансів України 9 грудня 2011 року №1588, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Дійсно, в інтегрованій картці платника податків (код класифікації доходів бюджету 7104000) обліковується заборгованість позивача у розмірі 11174,66 грн. станом на 31 грудня 2020 року.

Проте, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року у справі №200/2046/20-а скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 22 липня 2019 року №Ф-3220-44 про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 15819,54 грн..

Цим судовим рішенням встановлено, що згідно повідомлення від 22 листопада 2018 року управління реєстраційних повноважень ведення реєстру територіальних громад Краматорської міської ради Донецької області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 22 листопада 2018 року внесено запис №3016897 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Судом також встановлено, що у позивача був відсутній статус фізичної особи-підприємця в період нарахування сум єдиного внеску.

Також, суд встановив, що згідно з записами трудової книжки трудової книжки позивач з 21 травня 2010 року по 20 лютого 2018 року працював в ПАТ ДТЕК Донецькі електромережі. Суд зазначив, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

Отже, як вбачається зі змісту рішення суду у справі №200/2046/20-а, вимога Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 22 липня 2019 року №Ф-3220-44 про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 15819,54 грн. визнавалась протиправною, зокрема, через безпідставність відповідних нарахувань єдиного внеску, що виключало й обґрунтованість стягнення з позивача коштів, визначених у вимозі.

Згідно пункту 6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. № 449, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, відповідач повинен був провести відповідне коригування, зазначивши зміни до інтегрованої картки позивача, виключивши з неї відповідні нарахування єдиного внеску.

Проте, податкове зобов`язання не було зменшене, та продовжували нараховуватись, відтак за позивачем рахується заборгованість з єдиного внеску.

Зазначене свідчить про бездіяльність податкового органу, який зобов`язаний був зменшити податкове зобов`язання позивача, внаслідок чого сума податкового боргу також була б зменшена або виключена.

Однак, відповідно до інтегрованої картки платника, відповідач не вчиняв необхідні дії з метою приведення даних ІК у відповідність з рішенням суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведена наявність у позивача станом на 31 грудня 2020 року заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 11174,6 грн..

Доводи відповідача про те, що при вирішенні справи №200/2046/20-а суд не зобов`язував провести відповідні коригування до інтегрованої картки платника, колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на приписи пункту 6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. № 449, згідно якої вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, у разі її скасування судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року по справі №200/5237/21 - залишити без задоволення.

Рішення Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року по справі №200/5237/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 24 листопада 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 24 листопада 2022 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць