Справа № 260/8086/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 260/8086/21 пров. № А/857/10960/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі № 260/8086/21 (суддя Гаврилко С.Є.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецько-швейцарське підприємство у формі ТОВ «ДЮТІ ФРІ ТРЕЙДИНГ» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецько-швейцарське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Д`юті фрі трейдінг" звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС в Закарпатській області та з наведених у ньому підстав просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.11.2021 № 06, яким за порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на підставі п.1 статті 17 цього Закону та підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 2096391,38 грн; стягнути з Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецько-швейцарське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Д`юті фрі трейдінг" судові витрати, включаючи сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.".

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року алміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, його оскаржив відповідач Головне управління ДПС в Закарпатській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Доводи апелянта зводяться до того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі та у відповідності до норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно наказу ГУ ДПС у Волинській області від 15 вересня 2021 року за № 2644 "Про проведення фактичної перевірки" на підставі пп.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80, п.80.8 ст.80, пп.52-2 п.52 Підрозділу 10 Розділу XX ПК України наказано забезпечити проведення фактичної перевірки господарської одиниці - магазину безмитної торгівлі за адресою: Ковельський район (бувший Ратнівський), сільська рада Млинівська, автодорога Доманове (на Брест) - Ковель - Чернівці - Тереблече (на Бухарест), 0 км+993М, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецько-швейцарське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Д`юті фрі трейдінг" (далі по тексту - Позивач, Товариство), з 15 вересня 2021 року тривалістю 10 діб за період діяльності платника податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, по дату завершення фактичної перевірки, з метою контролю за дотриманням порядку здійснення розрахункових та касових операцій, оформлення роботодавцем трудових відносин з працівниками (найманими особами), здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (а.с. 55).

Відтак, на підставі даного наказу посадовим особам ГУ ДПС у Волинській області - головному державному ревізору-інспектору Амеженко Я.Ф., заступнику начальника відділу Галазюк P.O. видані направлення, зокрема, за № 2727 від 15 вересня 2021 року та за № 2726 від 15 вересня 2021 року на проведення фактичної перевірки.

В подальшому, наказом ГУ ДПС у Волинській області від 23 вересня 2021 року за № 2743 строк проведення фактичної перевірки продовжено на 5 діб з 25 вересня 2021 року по 29 вересня 2021 року.

За результатами фактичної перевірки вказаними посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області складено акт за № 8090/03-20-07-05/14285992 (бланк № 001114) від 29 вересня 2021 року (далі акт перевірки) про результати фактичної перевірки господарської одиниці позивача .

Як вбачається з акту перевірки, висновками такого встановлено порушення статті 3 пунктів 1, 2, 7, 11 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР року (далі по тексту - Закон № 265/95- ВР).

На підставі даного акта перевірки, ГУ ДПС у Закарпатській області, 18 листопада 2021 року прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № 06, яким за порушення пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на підставі пункту 1 статті 17 цього Закону та підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України до Позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 2096391,38 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив таке в судовому порядку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 15 частини 1 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 20 пункту 20.1 підпункту 20.1.4 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до ст. 75 підпункту 75.1.3 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема, письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі статті 20 пункту 20.1 підпункту 20.1.9 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно статті 80 пункту 80.2 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на органи державної податкової служби, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на органи державної податкової служби, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до статті 81 пункту 81.1 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, всі зазначені вимоги законодавства податковим органом були дотримані. Також як наказ щодо фактичної перевірки, так і відповідні направлення містили конкретні підстави для проведення фактичної перевірки, передбачені, зокрема, статтею 80 пунктом 80.2 підпунктами 8.2.2 та 8.2.5 ПК України.

Як вбачається з матеріалів проведеної фактичної перевірки, в ході такої перевірки податковим органом було встановлено, що в магазині безмитної торгівлі за адресою: Ковельський район (бувший Ратнівський), сільська рада Млинівська, автодорога Доманове (на Брест) - Ковель - Чернівці - Тереблене (на Бухарест), 0 км+993М, за період з 01 серпня 2020 року по 20 квітня 2021 року позивачем проводились розрахункові операції в безготівковій формі з використанням електронних платіжних засобів (платіжної картки) платіжних терміналів через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, з роздрукуванням та видачею покупцям розрахункових документів невстановленої форми. Розрахункові документи (фіскальний касовий чек на товари за формою ФКЧ-1) не містять обов`язкові реквізити, визначені Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 (з наступними змінами), а саме: ідентифікатор еквайра та торгівця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати (рядок 11); ідентифікатор платіжного пристрою (рядок 12); сума комісійної винагороди (у разі наявності) (рядок 13); вид операції (рядок 14);реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), допустимі правилами безпеки платіжної системи, перед якими друкуються великі літери "ЕПЗ" (рядок 15); напис "ПЛАТІЖНА СИСТЕМА" (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та/або код транзакції в платіжній системі, значення коду) (рядок 16);підпис касира (якщо це передбачено правилами платіжної системи), перед яким друкується відповідно напис "Касир" (рядок 17); підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) (якщо це передбачено правилами платіжної системи) в окремих рядках, перед якими друкуються відповідно написи "Касир" та "Держатель ЕПЗ" (рядок 18).

Перевіряючими в акті зазначено, що загальний обсяг розрахунків, проведених через РРО в безготівковій формі з використанням платіжних терміналів (Еквайр - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") з роздрукуванням та видачею покупцям розрахункових документів невстановленої форми та змісту за період з 01 серпня 2020 року по 01 квітня 2021 року становить 4092662,98 грн.

Крім цього, такі ж висновки щодо тих самих порушень за той самий період містить акт № 001105 від 29 вересня 2021 року, складений за результатами фактичної перевірки щодо господарської одиниці - магазину безмитної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивача притягнуто до відповідальності за статтею 17 пункт 1 Закону України №265/95-ВР, яким передбачені фінансові санкції за невидачу (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Колегія суддів щодо вказаних висновків контролюючого органу зазначає наступне.

Згідно статті 3 пунктів 1, 2 Закону України № 265/95-ВР року, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій (ЗІІ-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідно до статті 2 Закону України № 265/95-ВР, розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, статтею 8 Закону України № 265/95-ВР, передбачено, зокрема, що форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Слід зазначити, що на виконання приписів цієї норми було прийняте Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 (з наступними змінами), пунктом 2 Розділу II якого передбачено обов`язкові реквізити для фіскального чека.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в період, за який проведена спірна фактична перевірка, позивачем видавались покупцям розрахункові документи (фіскальні чеки), які відповідають вимогам до форми і змісту розрахункового документа, що передбачені пунктом 2 Розділу II, та містили такі реквізити: найменування суб`єкта господарювання (рядок 1); назва господарської одиниці (рядок 2); адреса господарської одиниці (рядок 3); індивідуальний податковий номер платника ПДВ (рядок 4); кількість, вартість одиниці виміру придбаного товару (отриманої послуги) (рядок 6); код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (рядок 7); назва товару, вартість, літерне позначення ставки ПДВ (рядок 10); позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо), суму коштів за цією формою оплати та валюту операції (рядок 19); загальна вартість придбаних товарів у межах чека, перед якою друкується слово "СУМА" або "УСЬОГО" (рядок 20); окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (рядок 21); до сплати (рядок 24); фіскальний номер касового чека / фіскальний номер електронного касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина, секунда) проведення розрахункової операції (рядок 25).

Також, в пункті 3 Розділу І Положення від 21 січня 2016 року за № 13 передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Разом з тим, під час здійснення розрахункових операцій, ініційованих із використанням електронних платіжних засобів платіжних систем та користувачів електронних платіжних засобів, спеціальним нормативно-правових актом, що встановлює вимоги до форми і змісту документів, що підтверджують виконання таких операцій, є Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням , затверджене Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.

Згідно пунктів 2, 8 Розділу VII вказаного Положення від 05 листопада 2014 року № 705 форми документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів установлюються правилами платіжних систем і повинні містити обов`язкові реквізити, визначені цим Положенням.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів повинні містити такі обов`язкові реквізити: 1) найменування платіжної системи; 2) ідентифікатор еквайра та торговця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати; 3) ідентифікатор платіжного пристрою; 4) дату та час здійснення операції; 5) суму та валюту операції; 6) суму комісійної винагороди; 7) реквізити електронного платіжного засобу, які дозволені правилами безпеки платіжної системи; 8) вид операції; 9) код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в період, за який була проведена спірна фактична перевірка, позивачем видавались покупцям квитанції платіжних терміналів, які відповідають вимогам до форми і змісту, що передбачені пунктом 8 Розділу VII Положення від 05 листопада 2014 року № 705, що також не заперечується й відповідачем.

Проведеною спірною перевіркою встановлено відсутність у розрахункових документах не всіх, а лише окремих реквізитів з тих, що вказані у пункті 2 Розділу II Положення від 21 січня 2016 № 13, а саме - реквізитів у рядках 11-18.

Разом з тим, реквізити у квитанціях платіжних терміналів, що передбачені Положенням від 05 листопада 2014 року № 705, відповідають вимогам рядків 11-18 як це передбачено у пункті 2 Розділу II Положення № 13 від 21 січня 2016 року.

Також реквізит рядка 18 розрахункового документа не є обов`язковим, оскільки він зазначається лише у випадку, якщо це передбачено правилами платіжної системи. Зокрема, торговець не має права вимагати від користувача підписання квитанції платіжного термінала або інших первинних документів, що підтверджують здійснення платіжної операції. якщо користувач увів ПІН у процесі здійснення операції га інше не встановлено правилами платіжної системи (пункт 11 Розділу V Положення від 05 листопада 2014 року № 705).

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що під час проведення розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) позивачем роздруковувалися і видавалися покупцям розрахункові документи (фіскальні чеки) та квитанції платіжного термінала, які у своїй сукупності містили всі необхідні реквізити, передбачені як Положенням від 05 листопада 2014 року № 705, так і Положенням від 21 січня 2016 року.

Крім цього, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до пункту 4 Розділу II Положення від 21 січня 2016 року № 13 рядки 11-18 фіскального чека заповнюються у разі застосування під час проведення розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного терміналу, з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій.

Таким чином, рядки 11-18 фіскального чека є обов`язковими реквізитами не в усіх випадках, а лише у разі використання платіжного терміналу, який в свою чергу з`єднаний або поєднаний з реєстратором розрахункових операцій, тобто у разі забезпечення інтеграції програмного забезпечення платіжного терміналу до реєстратора розрахункових операцій.

Водночас, обов`язкова програмна інтеграція і з`єднання кожного платіжного терміналу із реєстратором розрахункових операцій чинним законодавством не передбачена, а так само не передбачено, що кількість платіжних терміналів, що використовуються суб`єктом господарювання, повинна відповідати кількості реєстраторів розрахункових операцій.

Як вірно вказано судом першої інстанції, зазначене підтверджується, зокрема, нормами Постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів" від 29 вересня 2010 року № 878, відповідно до пункту 1 якої кількість платіжних терміналів повинна становити не менше ніж 50 відсотків кількості реєстраторів розрахункових операцій, а у разі наявності одного реєстратора розрахункових операцій суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити приймання спеціальних платіжних засобів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновки контролюючого органу про невідповідність розрахункових документів вимогам закону через відсутність у них в якості обов`язкових реквізитів рядків 11-18 є безпідставними, а в діях позивача відсутні будь-які правопорушення щодо неналежного підтвердження виконання розрахункових операцій.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що ані Законом України № 265/95-ВР, ані Положенням від 05 листопада 2014 року № 705, так як і Положенням від 21 січня 2016 року № 13 недолік реквізиту розрахункового документа не прирівнює до відсутності розрахункового документа як такого.

За змістом Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" правопорушенням є здійснення розрахункових операцій за відсутності розрахункового документа як такого, а не здійснення таких операцій на підставі розрахункових документів, що містять окремі недоліки, які не впливають ні на зміст розрахункової операції, ні на зміст платіжної операції.

Статтею 17 Закону не передбачено відповідальності за порушення правил оформлення розрахункових документів, а отже, застосування до позивача штрафних санкцій є протиправним.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що контролюючим органом не враховано, що при проведенні розрахункових операцій позивачем покупцям видавались розрахункові документи встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, а при проведенні розрахункових операцій з використанням електронного платіжного засобу - додатково видавались квитанції платіжних терміналів, і вказані два документи у своїй сукупності містять всі реквізити, передбачені для платіжної операції та підтверджують її виконання в розумінні статті 3 пунктів 1, 2 Закону України № 265/95-ВР.

Також, позивач у позовній заяві зазначив, що при здійсненні розрахунку штрафної (фінансової) санкції (штрафу) контролюючим органом було визначено вчинене порушення як таке, що є наступним (повторним) та застосовано штрафну санкцію у розмірі 50 відсотків, а не 10 відсотків.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки за наслідками розгляду даної справи, встановлено, протиправність застосованої штрафної санкції до позивача (її відсутність), а тому не є необхідним давати оцінки твердженням позивача щодо повторності порушення і яке має значення лише у випадку наявності правопорушення для визначення розміру санкції.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області- залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі № 260/8086/21- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного суду протягом 30 днів з дня прийняття постанови.

У разі оголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови, зазначений строк рахується з дня складення повного тексту.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повний текст постанови складено 22 листопада 2022 року, у зв`язку з перебуванням судді Глушка І.В. з 14 листопада 2022 року по 18 листопада 2022 року на онлайн-підготовці для підтримання кваліфікації для суддів апеляційних адміністративних судів в Національної школі суддів України, та тим, що суддя Запотічний І.І. 21 листопада 2022 року перебував у відпустці.