Справа № 460/17495/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 460/17495/22 пров. № А/857/13165/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року про повернення позовної заяви (суддя Комшелюк Т.О., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 08.07.2022),

в адміністративній справі №460/17495/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

про визнання протиправним і скасування повідомлення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив: 1) визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни щодо відмови у відкритті виконавчого провадження відповідно до заяви ОСОБА_1 з долученим оригіналом виконавчого листа виданого Рівненським окружним адміністративним судом від 06.08.2021 по справі №460/2198/21 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати в повному обсязі відповідь на запит ОСОБА_1 від 26.01.2021 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI, проявом надмірного формалізму; 2) визнати протиправним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2022 №69007415/20.1/3; 3) визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які виразилися у несвоєчасному направленні на адресу ОСОБА_2 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2022 №69007415/20.1/3; 4) зобов`язати ОСОБА_1 надіслати до відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву та виконавчий лист, який видано Рівненським окружним адміністративним судом від 06.8.2021 по справі №460/2198/21 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати в повному обсязі відповідь на запит ОСОБА_1 від 26.01.2021 з урахуванням норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI; 5) зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за заявою ОСОБА_1 та долученим виконавчим листом, який видано Рівненським окружним адміністративним судом від 06.08.2021 по справі №460/2198/21 про зобов`язання військової частини- НОМЕР_1 надати в повному обсязі відповідь на запит ОСОБА_1 від 26.01.2021 з урахуванням норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: 1) документа про сплату судового збору в сумі 2977,20 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; 2) позовної заяви, з урахуванням вимог статті 5 КАС України - відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вказаної ухвали суд 14 червня 2022 року до суду від позивача надійшла заява про звільнення від сплати судового збору або надання відстрочки сплати судового збору.

15 червня 2022 року позивачем до суду подана заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано позовну заяву від 15.06.2022 року із уточненням позовних вимог.

Згідно уточненої позовної заяви від 15.06.2022 року позивач просив: 1) визнати наявність компетенції (повноважень) у відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 , яку було надіслано 21.02.2022 з долученим оригіналом виконавчого листа виданого Рівненським окружним адміністративним судом від 06.08.2021 по справі №460/2198/21; 2) визнати протиправним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2022 №69007415/20.1/3; 3) визнати протиправними дії відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо несвоєчасного направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2022 №69007415/20.1/3; 4) визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 , яку було надіслано 21.02.2022 з долученим оригіналом виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом від 06.08.2021 по справі №460/2198/21 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати в повному обсязі відповідь на запит ОСОБА_1 від 26.01.2021 з урахуванням норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI; 5) зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за заявою ОСОБА_1 , яку було надіслано 21.02.2022 та долученим виконавчим листом, який видано Рівненським окружним адміністративним судом від 06.08.2021 по справі №460/2198/21 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати в повному обсязі відповідь на запит ОСОБА_1 від 26.01.2021 з урахуванням норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

Ухвалою суду першої інстанції від 20 червня 2022 року у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви в неповному обсязі (відсутні докази сплати судового збору), процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви продовжений на 10 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

27 червня 2022 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про часткову відмову від позову, згідно якої останній відмовляється від позовної вимоги №1 щодо визнання наявності компетенції (повноважень) у відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо відкриття виконавчого провадження.

Також 27 червня 2022 року позивачем подано до суду повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору, та/або надання відстрочки від сплати судового збору.

Ухвалою суду першої інстанції від 28 червня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та/або надання відстрочки від сплати судового збору залишено без задоволення, та у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви в неповному обсязі (відсутні докази сплати судового збору) процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви знову продовжений на 10 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

07 липня 2022 року позивачем ОСОБА_1 втретє подано до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, та/або надання відстрочки від сплати судового збору, з тих же підстав, що були наведені у попередніх клопотаннях.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, та/або надання відстрочки від сплати судового збору залишено без задоволення. Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -повернуто ОСОБА_1 разом із доданими документами, без розгляду.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 08.07.2022 року про повернення позовної заяви не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає те, що оскаржена ухвала суду першої інстанції порушує його права та законні інтереси, позбавляє його права на судовий захист, створює перепони у доступі до суду, незважаючи, що позивач просив не лише звільнити від сплати судового збору, але й просив відстрочку від сплати судового збору через відсутність коштів на час звернення. Зазначає апелянт, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводів позивача про те, що він являється учасником бойових дій, він є членом малозабезпеченої і багатодітної сім`ї, перебуває у тяжкому майновому стані, а крім цього в інших судових справах суди звільняли його від сплати судового збору з аналогічних підстав.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 08.07.2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вважаючи, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті, зокрема, шляхом встановлення обов`язку додання до позовної заяви документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 160 КАС України встановлено вимоги до оформлення позовної заяви, а статтею 161 цього Кодексу додання документів до позовної заяви, зокрема, документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина третя).

Частиною 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України у зв`язку з не усуненням недоліку позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи, з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, ухвалами Рівненського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року та 28.06.2022 року суд, вирішуючи заяви позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" як учасника бойових дій, дійшов висновку, що оскільки позивач оскаржує дії та рішення відповідача щодо примусового виконання рішення суду, у якому предметом позову є захист порушених прав у сфері доступу до публічної інформації, то предмет позову у цій справі №460/17495/22 жодним чином не стосується соціального і правового захисту позивача як учасника бойових дій. Крім того суд констатував, що додані заявником до клопотання документи з урахуванням приписів статті 8 Закону №3674, ст.133 КАС України не підтверджують, що його майновий стан як члена багатодітної сім`ї, перешкоджав (перешкоджає) йому сплатити судовий збір. Також до клопотання ОСОБА_1 не було додано жодних доказів на підтвердження того, що він відноситься до категорії малозабезпечених громадян і його майновий стан дійсно перешкоджав (перешкоджає) йому сплатити судовий збір.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого судового рішення, виходить з наступного.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст.55 Конституції України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону №3574-VI).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлений вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтею 12, 22 Закону №3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19, від 12.02.2020 №545/1149/17 та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №490/8128/17, яку колегія суддів враховує при вирішенні цієї справи.

Судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 12.05.2015 (а.с.19), відповідно до якого він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

До суду у справі №460/2198/21 позивач звертався з метою захисту свого права на отримання належного розміру пенсії, тобто за захистом соціального права. Тому, у даній справі позивач був звільнений від сплати судового збору.

Судом враховується, що виконавчі листи були видані на виконання рішення суду по справі №460/2198/21, що є предметом спору справи №460/17495/22.

Крім того встановлено, що по справі №460/2198/21 ухвалою суду від 06.04.2021 позивача було звільнено від сплати судового збору, а ця справа №460/17495/22 стосується питань щодо судового контролю в порядку статті 287 КАС України щодо виконання судового рішення у справі №460/2198/21.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне вказати, що суди мають бути послідовними в питання щодо сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору за подання адміністративних позовів у аналогічних спірних правовідносинах.

Колегія суддів також приймає до уваги, що на усунення недоліку позовної заяви в частині сплати судового збору позивач звертався до суду з клопотаннями про звільнення від сплати судового збору та/або надання відстрочки на підставі на підставі ст.133 КАС України, пп."г" п.2 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір".

На підтвердження позивач надав суду копії наступних документів: пенсійного посвідчення, довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_1 за 2021 рік; посвідчення багатодітної сім`ї; копію наказу МО України про звільнення з військової служби у запас за станом здоров`я (а.с. 43-46).

Згідно ч.2 ст.132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Крім того, частиною 2 статті 8 цього Закону встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Конституційний Суд України в Рішенні від 28.11.2013 №12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 №(81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26.07.2005, пункти 63-64).

Колегією суддів враховується, що на утриманні позивача ОСОБА_1 знаходиться багатодітна сім`я із трьома неповнолітніми дітьми, позивач є пенсіонером, який звільнений з військової служби за станом здоров`я, та одночасно є учасником бойових дій.

З урахуванням наданих доказів та наведених позивачем обгрунтувань про звільнення від сплати судового збору та/або надання відстрочки від сплати судового збору, суд має бути розсудливим при вирішенні відповідних питань.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути фактичним та реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції.

В такій ситуації являються необґрунтованими і передчасними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до вимог статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції від 08.07.2022 року, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, із врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин щодо питання наявності/відсутності підстав для задоволення клопотань позивача про звільнення від сплати судового збору та/або надання відстрочки від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 08 липня 2022 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №460/17495/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування повідомлення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль