Справа № 160/19343/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року

м. Київ

справа №160/19343/21

провадження № К/990/26197/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цибаня Романа Юрійовича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду, прийняту 13 вересня 2022 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Дурасової Ю. В., суддів: Божко Л. А., Лукманової О. М.,

І. Суть спору

1. У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі також - відповідач), в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні із ОСОБА_1 ;

1.2. стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 травня 2021 року по 06 жовтня 2021 року в сумі 68 311,17 гривень без урахування податків й інших обов`язкових платежів.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що відповідач несвоєчасно виплатив йому грошову допомогу при звільненні, а саме: не в день звільнення 30 квітня 2021 року, а 06 жовтня 2021 року.

Відповідальність за вказану бездіяльність відповідача передбачена саме статтею 117 Кодексу Законів про Працю України (Далі - КЗпП України).

3. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

3.1. Обґрунтовуючи заперечення щодо позовних вимог, відповідач зазначив, що виплата поліцейським одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби та не входить до повноважень Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. При цьому діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Кошти на виплату одноразової грошової допомоги для звільнених у квітні 2021 року надійши на рахунок Головного Управління Національної Поліції (далі по тексту також - ГУНП) у жовтні 2021 року, а саме 04 жовтня 2021 року. Кошти на особовий картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано 06 жовтня 2021 протягом двох робочих днів після надходження коштів на рахунок.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. З 01 листопада 2004 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року до 30 квітня 2021 року - службу в Національній поліції України, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.

5. Наказом №179 о/с від 26 квітня 2021 року капітана поліції ОСОБА_1 інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Синельниківського районного управління поліції звільнено зі служби з 30 квітня 2021 року за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (власним бажанням).

5.1. Датою звільнення ОСОБА_1 відповідно до вказаного наказу є 30 квітня 2021 року.

5.2. Відповідно до вказаного наказу, стаж служби ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги становить 16 років 06 місяців 00 днів.

6. 06 жовтня 2021 року на поточний рахунок ОСОБА_1 , який відкритий у відділенні «Павлоградська філія» АТ КБ «ПриватБанк» від ГУНП в Дніпропетровській області було перераховано грошові кошти в сумі 45 132,66 гривень з призначенням виплати «ЗАРПЛАТА».

7. Жодних письмових повідомлень про нараховані суми належні при звільненні ОСОБА_1 з моменту звільнення й до теперішнього часу не отримував.

8. 19 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду із цим позовом, вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні, вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 травня 2021 року по 06 жовтня 2021 року в сумі 68 311,17 гривень без урахування податків й інших обов`язкових платежів.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

9. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 02 липня 2021 року позов задовольнив частково.

14.1. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні із ОСОБА_1 ..

14.2. Стягнув з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 травня 2021 року по 06 жовтня 2021 року у розмірі 61 739,70 гривень без урахування податків й інших обов`язкових платежів.

14.3. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовив.

14.4. Стягнув з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 820,65 гривень.

15. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності, індексація грошового забезпечення, доплати за службу в нічний час тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність.

16. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 13 вересня 2022 року, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року скасував.

Прийняв нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

16.1. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в спірних правовідносинах повинні застосовуватись приписи пункту 8 розділу VI наказу МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, а не приписи статей 47, 116, 117 КЗпП України.

Позивача звільнено зі служби 30 квітня 2021 року, а остаточний розрахунок при звільненні з позивачем проведений 06 жовтня 2021 року, з дотриманням вимог пункту 8 розділу VI наказу МВС України від 06 квітня 2016 року № 260.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

17. Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції представник позивача подав касаційну скаргу, в якій посилається на те що суд апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не врахував висновків щодо застосування положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України, викладених у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 160/2867/19, від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18, від 06 березня 2020 року у справі № 1240/2162/18, від 29 січня 2020 року у справі № 440/4332/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 809/698/16 до спірних правовідносин.

Також представник позивача наголошує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

18.1. У скарзі представник позивача просить скасувати рішення апеляційної суду, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

19. Верховний Суд ухвалою від 17 жовтня 2022 року, відкрив касаційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цибаня Романа Юрійовича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі № 160/19343/21 з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

20. Відповідач не скористався правом, наданим учасникам справи відповідно до статті 338 КАС України, подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі, та відзив не подав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування.

21. Згідно зі статтею 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

22. Частиною першою статті 341 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

23. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. До даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), КЗпП України, норми Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за N669/28799 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (далі Порядок № 260).

25. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

26. В силу статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

27. Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

28. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.

29. Отже, при відсутності спору про розмір виплачуваних при звільненні сум, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

29.1. Водночас в даній справі спірним питанням є своєчасності виплати відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні.

30. Відповідно до статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

30.1. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина друга статті 94 Закону № 580-VIII).

31. На виконання приписів, зокрема, статті 94 Закону № 580-VIII Міністерство внутрішніх справ України наказом від 06 квітня 2016 року № 260 затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

30.1. Згідно пункту 2 вказаного наказу, наказ набирає чинності з дня його опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про національну поліцію».

30.2. Пунктом 3 наказу визначено, що видатки, пов`язані з набранням чинності цим наказом, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті на утримання Національної поліції (крім поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

31. Згідно з Наказом № 539 (який набрав чинності з 21 серпня 2020 року) Порядок № 260 доповнено також новим розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби».

31.1. Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

31.2. За пунктом 7 розділу VI Порядку № 260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

32. Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

32.1. Пункт 23 розділу І Порядку № 260, згідно якого:

«Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби» виключений згідно зі згаданим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року № 539.

33. Відповідно до статті 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

34. Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

35. Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (частини четверта статті 9 Закону № 2262-ХІІ).

36. Норми, аналогічні тим, які зазначені у частині другій статті 9 Закону № 2262-ХІІ, містяться також і в пункті 10 Порядку № 393, за текстом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: <…> які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

36.1. Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 Порядку № 393).

37. Військовослужбовцям, поліцейським, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і в закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали (абзац другий пункту 14 Порядку № 393).

VI. Висновки Верховного Суду.

38. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

39. Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

40. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

68. Одним із ключових у цій справі є питання щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейського зі служби (а саме застосування статті 117 КЗпП України).

69. В силу статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

70. Згідно частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

71. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.

72. Отже, при відсутності спору про розмір виплачуваних при звільненні сум, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

73. Водночас в даній справі спірним питанням є своєчасності виплати відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні.

74. Суди попередніх інстанцій встановили, що кошти на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським ГУНП, звільнених у квітні 2021 року в том числі і ОСОБА_1 , надійшли на рахунок ГУНП у жовтні 2021 року, а саме 04 жовтня 2021 року.

74.1. Кошти на особовий картковий рахунок АТ «Приватбанк» ОСОБА_1 було перераховано 06 жовтня 2021 року - протягом двох робочих днів після надходження коштів на рахунок ГУНП 04 жовтня 2021 року.

74.2. Зазначені обставини позивачем не заперечувались.

75. В силу розділу пункту 8 розділу VI Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року N260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських»:

- одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

76. Отже, оскільки відповідачем дотримано вимоги Порядку № 260 щодо строків виплати одноразової грошової допомоги позивачу, та після надходження коштів на рахунок ГУНП невідкладно були перераховані на особовий картковий рахунок ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку що підстави для задоволення позову відсутні.

77. Верховний Суд відхиляє доводи позивача зазначені у касаційній скарзі, про не врахував висновків щодо застосування положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України, викладених у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 160/2867/19, від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18, від 06 березня 2020 року у справі № 1240/2162/18, від 29 січня 2020 року у справі № 440/4332/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 809/698/16 у спірних правовідносинах, оскільки вказані постанови Верховного Суду у цій категорії спорів, на які посилається позивач, та на які послався суд першої інстанції під час ухвалення рішення в цій справі, ухвалені за інакшого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, які, звертаємо увагу, виникли до 21 серпня 2020 року, тобто до дати набрання чинності Наказу № 539.

78. До набрання чинності змін, внесених цим Наказом, Порядок № 260 не містив положень, які регулювали, зокрема, строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції (тобто розділу VІ не було). Тож при вирішення спорів, які виникали у зв`язку із затримкою виплати цих коштів, адміністративні суди, зокрема й суд касаційної інстанції, цих (нових) положень застосовувати не могли і керувалися тими нормами законодавства, які діяли на час виникнення спорів.

Водночас, спірні правовідносини в цій справі пов`язуються зі звільненням ОСОБА_1 зі служби в поліції, яке відбулося 30 квітня 2021 року. Тобто, на дату виникнення цього спору нормативне регулювання цих відносин змінилося.

79. Зазначена позиція відповідає висновку Верховного Суду викладеному в постанові від 23 листопада 2022 року справа № 160/20449/21.

80. Проаналізувавши вищевикладене, Верховний суд констатує, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із дотримання норм матеріального та процесуального права.

81. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

82. За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

83. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

VІI. Судові витрати

84. З огляду на результат касаційного розгляду розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цибаня Романа Юрійовича залишити без задоволення.

2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду прийняту 13 вересня 2022 року у справі № 160/19343/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова