Справа № 0940/30/19
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
"28" листопада 2022 р. справа № 0940/30/19
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відпрацювання проекту наказу про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник", визнання незаконним та скасування наказу Міністерства оборони України від 07.07.2016 № 142 КП, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 02.01.2019 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства оборони України про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відпрацювання проекту наказу про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник", визнання незаконним та скасування наказу Міністерства оборони України від 07.07.2016 № 142 КП.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2022, позовні вимоги задоволено в повному обсязі: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відпрацювання проекту наказу про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник"; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства оборони України за № 142КП від 07.07.2016 "Про позбавлення ОСОБА_2 військового звання "підполковник".

Постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року задоволено касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 : скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2022 року, а справу № 0940/30/19 направлено на новий судовий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022, адміністративну справу № 0940/30/19 розподілено для розгляду судді Боршовському Т.І.

Ухвалою суду від 19.10.2022 задоволено заяву про самовідвід судді Боршовського Т.І по справі №0940/30/19. Відведено суддю Боршовського Т.І від розгляду даної адміністративної справи.

Розпорядженням в.о.керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 за №220 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №0940/30/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2022, судову справу №0940/30/19 передано судді ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 24.10.2022 прийнято до провадження адміністративну справу №0940/30/19 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.11.2022 третьою особою без самостійних вимог подано клопотання про залишення позову без розгляду мотивоване відсутністю доказів про те, що позивач 27.12.2018 дізнався, що оскаржуваний наказ був відпрацьований структурними підрозділами Командування сухопутних військ ЗСУ. Також вказав на обізнаність позивача чи наявність в нього можливості бути обізнаним про фактичні та юридичні підстави подання 02.01.2019 даного позову задовго до його подання.

Встановлення відповідності адміністративного позову вимогам статей 160, 161 КАС України допускається і після відкриття провадження у справі, що визначено частиною 13 статті 171 Кодексу.

Так, відповідно до частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З`ясувавши, після відкриття провадження у справі, невідповідність адміністративного позову вимогам, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження даних доводів.

На виконання вимог ухвали суду, 23.11.2022 від позивача на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява від 21.11.2022 про поновлення строку на звернення до суду, яка мотивована тим, що тільки 20.12.2018 під час ознайомлення його довірителем ( ОСОБА_4 ) з матеріалами справи за № 809/425/17 (за його заявою від 10.12.2018) останнім було встановлено ту обставину, що оскаржуваний наказ Міністра оборони України був відпрацьований та поданий на підпис до останнього не структурними підрозділами Міністерства оборони України , а структурними підрозділами Командування сухопутних військ Збройних Сил України. Зауважив, що у справах № 809/1055/16 та 809/425/17 не оскаржував наказ Міністра оборони з підстав зазначених у даній позовній заяві. Відтак, позивач вказує на поважність того, що про обставини, які є підставами позову дізнався від свого довірителя тільки 20.12.2018 під час його ознайомлення з матеріалами справи № 809/425/17.

Наказом Міністра оборони України за №142КП Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 07.07.2016 застосовано до позивача дисциплінарне стягнення за неналежне виконання службових обов`язків, визначених статтями 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни військового комісара підполковника ОСОБА_1 позбавлено військового звання (за подією отримання неправомірної вигоди в сумі 400 доларів США від призовника за сприяння в ухиленні останнього від призову на строкову військову службу, за якою внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000118 і у зв`язку із набуттям широкого розголосу в засобах масової інформації та вкрай негативного впливу на імідж Збройних Сил України).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (з повним доступом) вироком Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області від 19.09.2016 у справі №346/4737/16-к (провадження №1-кп/346/279/16) ОСОБА_1 (засуджено) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 369-2 КК України і, призначити покарання штраф у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень. Свою вину в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 визнав в повному обсязі. Вказаний вирок суду 20.10.2016 набрав законної сили (https://reestr.court.gov.ua/Review/61371799).

При вирішенні питання щодо визнання наведених позивачем причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.

Судом досліджено матеріали справи № 809/425/17 та встановлено наступне.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №809/425/17 зобов`язано Міністра оборони України направити до 04.12.2018 року на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії: матеріалів службового розслідування на підставі яких винесено наказ Міністра оборони України за №142КП від 07.07.2016 року, в тому числі: наказ про призначення розслідування; наказ за результатами службового розслідування; акт про проведення службового розслідування; клопотання ІНФОРМАЦІЯ_4 , Командувача оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", Командувача Сухопутних військ Збройних сил України про накладення дисциплінарного стягнення "позбавлення військового звання" на підполковника ОСОБА_1 , які адресувались до вищестоящих підозділів та матеріал, що були долучені до них.

Відповідно до мотивувальної частини ухвали, питання про витребування вищевказаних доказів судом поставлено з власної ініціативи в судовому засіданні, з метою проведення всіх заходів необхідних для з`ясування обставин справи. Водночас, представник позивача проти витребування доказів не заперечив.

На виконання вимог ухвали 29.11.2018 електронною поштою від представника Міністра оборони України подано клопотання про долучення доказів у справі, до якого зокрема долучено докази підготовки та погодження проекту оскаржуваного наказу Міністра оборони України.

Матеріали справи №809/425/17 (том 3 а.с. 172) містять заяву представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи від 10.11.2018 зареєстровану Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.12.2018 із відміткою про ознайомлення з матеріалами даної справи 11.01.2019.

Однак, з огляду на звернення з даним позовом ОСОБА_1 31.12.2018, то ознайомлення 11.01.2019 з матеріалами справи № 809/425/17 представником позивача за заявою від 10.12.2018 не могли слугувати підставою звернення до суду, оскільки таке ознайомлення і отримання копій документів відбулося вже після звернення позивача до суду з даним позовом.

Неведене спростовує доводи сторони позивача про те, що тільки 20.12.2018 дізнався, що оскаржуваний наказ відповідача 1 був відпрацьований та поданий на підпис не структурними підрозділами Міністерства оборони України, а структурними підрозділами командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

Також, суд звертає увагу, що вказані докази щодо погодження наказу витребувані з ініціативи суду, позивач в ході розгляду справи № 809/425/17 не вчиняв жодних дій щодо витребування вказаних документів та не подавав доказів у підтвердження перешкод у отриманні таких самостійно за власним зверненням до Міністра оборони України. Долучення 29.11.2018 вказаних доказів до матеріалів справи 809/425/17 на виконання ухвали суду від 21.11.2018 не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Доказів неможливості звернення позивача до Міністра оборони України з відповідними заявами та запитами щодо ознайомлення його з матеріалами службового розслідування та погодження наказу до заяви про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 не надано.

Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_1 не надав належного пояснення суду щодо причин пропуску ним строків звернення до суду в межах місячного строку, які передують дню звернення до суду та будь-які докази про поважність причин пропуску відповідного строку.

Як наслідок суд відхиляє твердження позивача, що про порушення його прав наказом №142 КП від 07.07.2016 року йому стало відомо 20.12.2018 року після ознайомлення з матеріалами справи його представником в суді.

Також, суд бере до уваги висновки наведені Верховним Судом в даній справі у постанові 28.09.2022, де зазначено, що позивач, оскаржуючи втретє наказ Міністерства оборони України від 07 липня 2016 року № 142 КП, звернувся до суду у січні 2019 року.

ОСОБА_1 зауважує у заяві про поновлення строку в даній справі, що в інших адміністративних справах у провадження №809/1055/16 і №809/436/17 дійсно ним оскаржувався той самий наказ відповідача від 07.07.2016 за №142КП, проте з інших підстав.

Саме обізнаність про чергову нову підставу позову і стало процесуальною підставою для подання такого нового позову у справі №0940/30/19.

Втім, судом встановлено, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом 26.06.2017 відкрито провадження у справі №809/425/17 за поданою 15.03.2017 позовною заявою ОСОБА_1 , в якій останній просив визнати протиправним наказ Міністра оборони України №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання).

Рішенням Івано-Франківським окружним адміністративним судом від 27.12.2018, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020, відмовлено у задоволенні позову.

Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач мав можливість своєчасного звернення до суду за захистом свого права, що підтверджується неодноразовим оскарженням ОСОБА_1 вищезазначеного наказу Міністерства оборони України у справах №№ №809/1055/16, №809/425/17 і №809/436/17. Водночас, заява про поновлення строку на звернення до суду не містить обґрунтувань щодо відсутності реальної та об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про встановлення всіх обставин в частині відпрацювання оскаржуваного наказу та формування, як наслідок, всіх підстав позову в одному провадженні.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Суд, враховуючи висновки Верховного Суду викладені у постанові від 28.09.2022 в даній справі, вказав, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому позивач в поданій заяві не навів доводів, які б відповідали вищевказаним умовам.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, згідно із постанов Верховного Суду у справі №922/404/19 від 09.07.2020 і у справі №826/19197/16 від 22.01.2020, зроблено висновок:

- позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу;

- предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин, при цьому підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з відповідними позовними вимогами до відповідача.

Таким чином, підставою позову є обставини і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з відповідними позовними вимогами до відповідача, зокрема:

- фактичні підстави (обставини), якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин;

- юридичні підстави (норми права), нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із посиланням на обставини (фактичні підстави).

Необізнаність позивача з 07.07.2016 по 31.12.2018 із окремими положеннями нормативних актів, а також з порядком і процедурою провадження службового розслідування, веденням діловодства і відпрацюванням відповідними посадовими особами питання про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, не можуть бути достатньою і самостійною підставою для визнання поважними причини пропуску місячного строку звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, дана процесуальна норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без розгляду в частині на підставі частини 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України від 26.07.2022, яка набрала законної сили, у справі № 300/1630/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України про визнання протиправним та скасування наказу за №627 від 07.07.2016, поновлення на посаді, встановлено наступне:

«Так, суд дослідивши мотивувальну частину первинної редакції адміністративного позову від 15.03.2017, за яким відкрито провадження у справі №809/436/17, встановив такі фактичні підстави позову:
- …Суду було проінформовано, що … видання наказу про звільнення відбулося внаслідок … видання наказу за №142КП від 07.07.2016 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання підполковник;
- Мій довіритель тільки 16.02.2017 взнав про те, що відповідні документи, які в силу вимог пункту 12.11 та додатку 17 до Інструкції наказу МОУ за №170 від 10.04.2019, мають належним чином оформлятися, не були відповідачами, при підписанні документів на його звільнення та видання самого наказу МОУ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби належним чином відпрацьовані. Загалом такі документи від відповідачами ніяким чином не виготовлялися.
Очевидним є те, що у вказаному позові обставини щодо документів вжиті ОСОБА_1 в множині, а підстави неналежне оформлення, не відпрацювання і не виготовлення стосується як наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 (про звільнення), так і наказу №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання).
Таким коротким змістом ОСОБА_1 фіксує обізнаність про обставини неналежне оформлення, не відпрацювання і не виготовлення необхідних документів (матеріалів) при підготовці та прийнятті як наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 (про звільнення), так і наказу №142КП від 07.07.2016, прийнятих відповідачем в один день, за однією подією вчинення дисциплінарного проступку.
При цьому, ОСОБА_1 не розкриває юридичні підстави позову, тобто не зазначає, які саме конкретні нормативно-правові акти чи підзаконні нормативно-правові акти порушені за тих обставин (фактичних підстав).
В даному випадку такі фактичні підстави (обставини) позову як неналежне оформлення, не відпрацювання, не виготовлення необхідних документів (матеріалів) при підготовці та прийнятті як наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 (про звільнення), так і наказу №142КП від 07.07.2016 (про позбавлення військового звання), стало основою для прийняття ухвалення 29.09.2021 Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення у справі №0940/30/19 (про оскарження наказу про позбавлення військового звання), в якому розкрито юридичні підстави (нормативно правове обґрунтуванням) із посиланням на недотримання наказу Міністра оборони України за №201 від 28.03.2013 Про порядок підготовки, подання на підпис, видання та розсилки наказів Міністерства оборони України та ведення довідкової роботи щодо них, про що суд зазначає нижче по тексту даної ухвали.
Втім, безпосереднім оглядом 2 томів матеріалів справи №809/436/17, в тому числі електронної версії, занесених в Автоматизовану систему діловодства Івано-Франківського окружного адміністративного суду, встановлено, що позивач при перегляді в апеляційному порядку ухвали суду про відмову у відкритті провадження у справі №300/1630/22 від 08.06.2022, надав Восьмому апеляційному адміністративному суду не повну і не точну інформацію про підстави позову у справі №809/436/17.
Зокрема, ОСОБА_1 26.06.2017 і 15.06.2018 подав в суду заяви про збільшення позовних вимог як за підставою оскарження так і за змістом оновлених самих вимог, а саме:
1) заявою від 26.06.2017 позивач, окрім відповідачів Міністра оборони України, Командувача Сухопутними військами Збройних Сил України, Командувача оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначив додаткового (четвертого) відповідача Юридичний департамент Міністерства оборони України, а також зазначено таке:
- … незаконність оскаржуваного наказу полягає ще й у тому, що останній перш ніж був підписаний у відповідача 1 не пройшов відповідне правове забезпечення у відповідача 4 на предмет своєї законності та обґрунтованості. Так, відповідним наказом Міністра оборони України всі накази, які подаються на підпис, зокрема, Міністру оборони України повинні пройти відповідне правове забезпечення на предмет відповідності діючому законодавству і чи останні при їх виданні не порушують права та інтереси громадян при проходженні військової служби;
- Процедура як підписання вище вказаних документів так і подальше оформлення є по своїй суті бюрократичним моментом та потребують певної процедури в часі. То ж позивач вважає, що не можливо було 06.07.2016 відповідні документи щодо ОСОБА_5 підписати в Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та в подальшому їх оформити 07.07.2016 в Юридичному департаменті Міністерства оборони України та цього ж дня підписати у відповідача 1.
ОСОБА_1 сформував в даному випадку нову позовну вимогу, зокрема, Визнати протиправну бездіяльність Юридичному департаменті Міністерства оборони України щодо не візування наказу Міністра оборони України №627 від 07.07.2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;
2) заявою від 15.06.2018 позивач доповнив наступні підстави Також Командувачем Сухопутними військами Збройних Сил України і Командувачем оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 було порушено процедуру звільнення, оскільки останні взагалі жодним чином на документи про звільнення ніяк не прореагували, хоча в силу відповідного Положення про проходження військової служби певними категоріями громадян зобов`язані були своїм підписом візувати звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Позивач вважає, що процедура як підписання вищевказаних документів так і подальше оформлення є по своїй суті бюрократичним моментом та потребують певної процедури в часі. То ж позивач вважає, що не можливо було 06.07.2016 відповідні документи щодо ОСОБА_5 підписати в Командувача оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 і Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та в подальшому їх оформити 07.07.2016 в Юридичному департаменті Міністерства оборони України та цього ж дня підписати Міністра оборони України. Зазначає, що тільки 16.02.2017 взнав про те, що відповідні документи, які в силу вимог пункту 12.11 та додатку 17 до Інструкції наказу МОУ за №170 від 10.04.2009 мають належним чином оформлятись, не були відповідачами, при підписанні документів на звільнення та видання самого наказу МОУ про звільнення з військової служби належним чином відпрацьовані. Загалом такі документи відповідачами ніяким чином взагалі не виготовлялися.
ОСОБА_1 додатково сформував ще дві нові позовні вимогу, зокрема, просить Визнати протиправну бездіяльність Командувача Сухопутними військами Збройних Сил України і окремо Командувача оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не візування подання документів на звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.»
Відтак, суд вказує на обізнаність сторони позивача про фактичні та юридичні підстави даного позову щодо дотримання процедури належного відпрацювання оскаржуваного наказу задовго до звернення до суду з цим позовом 31.12.2018.

Згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відтак, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України військова служба відноситься до публічної служби.

В зв`язку із наведеним, у даній категорії справ процесуальний закон визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

В зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував дотримання строків звернення до суду та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом.

Суд зауважує, що законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі Перетяка та Шереметьев проти України (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після спірних подій, демонструючи свою необізнаність щодо дійсного змісту спірних правовідносин, звернулась до суду. Таких винятків суд у даному провадженні не встановив.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів щодо неможливості звернення до суду у строки визначені приписами частини до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України

Таким чином, строк на подання адміністративного позову щодо визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відпрацювання проекту наказу про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник", визнання незаконним та скасування наказу Міністерства оборони України від 07.07.2016 № 142 КП не може бути поновлено за відсутності причин, які б об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до суду з позовом у визначений процесуальним законодавством строк.

До того ж, суд вважає за необхідне наголосити, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строк звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також, частиною 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 15 вказаної статті встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

В зв`язку із вищенаведеним, оскільки позивачем подано позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені в заяві, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд дійшов висновку, що даний позов слід залишити без розгляду.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 120, 122, 123, 240, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відпрацювання проекту наказу про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник", визнання незаконним та скасування наказу Міністерства оборони України від 07.07.2016 № 142 КП, з підстав визначених позивачем у заяві про поновлення процесуального строку від 21.11.2022 (вх. № 25190/22 від 23.11.2022).

Позовну заяву ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відпрацювання проекту наказу про позбавлення ОСОБА_1 військового звання "підполковник", визнання незаконним та скасування наказу Міністерства оборони України від 07.07.2016 № 142 КП - залишити без розгляду у зв`язку із пропущенням строків звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідачі - Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 0003400, проспект Повітрофлотський 6, м. Київ, 03168);

Командування Сухопутних військ Збройних Сил України ( АДРЕСА_2 );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

Суддя Микитин Н.М.