Справа № 600/507/22-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/507/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

28 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2022 року позивач звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, якою не зараховано до стажу роботи на державній службі період роботи ОСОБА_1 з 01.04.1984 по 23.10.1990 у Глибоцькому райкомі профспілок працівників сільського господарства на посаді головного бухгалтера, Глибоцького РК профспілок та працівників АПК та період роботи з 20.07.1999 по 05.12.2000 на посаді головного спеціаліста - бухгалтера Глибоцької районної ради та з 06.12.2000 по 30.04.2016 на посаді начальника фінансово - економічного відділу Глибоцької районної ради, та період з 01.05.2016 по 30.04.2021 на посаді начальника фінансово - економічного відділу Глибоцької районної ради у зв`язку із чим відмовлено їй у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу в редакції від 16.12.1993 №3723-XII;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати їй до стажу роботи на державній службі період з 01.04.1984 по 23.10.1990 у Глибоцькому райкомі профспілки працівників сільського господарства на посаді головного бухгалтера (стаж роботи 6 років 6 місяців 23 дні) та період роботи з 20.07.1999 по 05.12.2000 (стаж роботи 1 рік 4 місяці 16 днів) на посаді головного спеціаліста - бухгалтера Глибоцької районної ради та період роботи з 06.12.2000 по 30.04.2016 на посаді начальника фінансово - економічного відділу Глибоцької районної ради Чернівецької області (стаж роботи 15 років 4 місяці 25 днів) та період роботи з 01.05.2016 по 30.04.2021 на посаді начальника фінансово - економічного відділу Глибоцької районної ради Чернівецької області (стаж роботи 5 років);

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області перевести з 27.09.2020 з призначеної пенсії за віком відповідно до Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, та обчислити пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з урахуванням складових заробітної плати відповідно до довідок від 27.09.2021 № 451 та від 27.09.2021 № 451.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Позивач своїм правом передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористалась та не подала відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08 вересня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 з 02.04.2015 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як одержувач пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач працювала на наступних посадах:

-з 04.01.1984 по 30.03.1984 на посаді інструктора-ревізора Глибоцького райкому профсоюза працівників сільського господарства;

-з 01.04.1984 по 19.07.1999 на посаді головного бухгалтера Глибоцького райкому профспілок працівників сільського господарства;

-з 20.07.1999 по 05.12.2000 на посаді головного спеціаліста-бухгалтера Глибоцької районної ради;

-з 06.12.2000 по 30.04.2021 на посаді начальника фінансово-економічного відділу Глибоцької районної ради. Згідно рішення Чернівецької районної ради від 15.01.2021 № 21-2/21, Глибоцьку районну раду реорганізовано шляхом злиття у Чернівецьку районну раду з 15.01.2021.

Дослідженням трудової книжки та матеріалів справи встановлено, що 20.07.1999 позивач прийняла Присягу державного службовця та цього ж дня їй присвоєно 14 ранг державного службовця. 06.12.2000 позивачу присвоєно 13 ранг державного службовця. 10.07.2001 позивач прийняла Присягу посадової особи місцевого самоврядування та цього ж числа їй присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 01.02.2002 позивачу присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування, а 03.02.2003 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Розпорядженням Чернівецької районної ради № 101-к від 30.04.2021, позивача звільнено з посади начальника фінансово-економічного відділу Глибоцької районної ради 30.04.2021 у зв`язку з реорганізацією.

27.09.2021 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу", обчисливши пенсію за віком відповідно до ст. 37 згаданого Закону.

До заяви позивачем додано наступні документи: довідку № 451 від 27.09.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); довідку № 451 від 27.09.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією).

За результатами розгляду заяви, пенсійним органом прийнято рішенням № 416 від 07.10.2021, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за Законом України "Про державну службу".

Відмова мотивована тим, що посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII. Тому, право на призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" № 3723-XII у позивача відсутнє.

Про прийняте рішення, відповідач повідомив позивача листом від 19.10.2021 за вих. № 2400-1707-8/36712.

Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно статті 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

За змістом п. 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно статтею 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 4 частини 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

При цьому, п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Зі змісту наведених норм видно, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Даючи оцінку доводам апелянта з приводу того, що відповідач правомірно відмовлено позивачу у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, а тому у ОСОБА_1 відсутнє право на призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" № 3723-XII, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який застосовується починаючи з 01.05.2016 (далі - Порядок № 622).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок № 229).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Приписами пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців" затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі Порядок № 239).

Разом з тим, пунктом 1 Порядку № 239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок № 229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Тобто, як Порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" № 3723-XII, оскільки згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому, 04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III).

Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2493-III передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі № 351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 закону України "Про державну службу" № 889-VIII та пункту 4 Порядку № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідача про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що періоди роботи позивача з 20.07.1999 по 05.12.2000 та з 06.12.2000 по 30.04.2021 на посадах головного спеціаліста-бухгалтера та начальника фінансово-економічного відділу Глибоцької районної ради зараховуються до стажу державної служби, а відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо призначення позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в цій частині є протиправною.

Також, колегія суддів вважає протиправними дії відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу роботи на державній службі періоду з 01.04.1984 по 23.10.1990 на посаді головного бухгалтера Глибоцького райкому профспілок працівників сільського господарства, з огляду на слідуюче.

Згідно розрахунку страхового стажу, страховий стаж позивача склав 43 роки 2 місяці 19 днів, до якого включено, серед іншого, період з 01.04.1984 по 23.10.1990 на посаді головного бухгалтера Глибоцького райкому профспілок працівників сільського господарства.

Як зазначалося вище, згідно з п. 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до п. 1 Порядку № 283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Положеннями п. 3 Порядку № 283 встановлено, що до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом 4 пункту 3 Положення № 1049.

В свою чергу, відповідно до абз. 4 п. 3 Положення № 1049, до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується, зокрема, стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.

За правилами статті 118 КЗпП України до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських організаціях на виборних посадах.

Верховний Суд у постановах від 15.01.2020 у справі № 334/4034/16-а, від 13.05.2020 у справі № 2240/2515/18, від 15.05.2020 у справі № 309/882/17 зазначив та зробив висновок про те, що згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України від 03.06.1994 № 4-5-1156, погодженим з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24.10.90). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в профспілкових організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.

З матеріалів справи видно, що у період з 04.01.1984 по 30.03.1984 позивач працював на посаді інструктора-ревізора Глибоцького райкому профсоюза працівників сільського господарства, а з 01.04.1984 по 19.07.1999 - на посаді головного бухгалтера Глибоцького райкому профспілок працівників сільського господарства.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, на посаду інструктора-ревізора Глибоцького райкому профсоюза працівників сільського господарства з 04.01.1984 позивач затверджена постановою Президіума Глибоцького райкому профсоюза працівників сільського господарства від 25.01.1984, а на посаду головного бухгалтера Глибоцького райкому профспілок працівників сільського господарства позивач переведений з 01.04.1984 постановою Президіума Глибоцького райкому профсоюза працівників сільського господарства від 18.04.1984.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що займана позивачем посада в період з 01.04.1984 по 23.10.1990 була відповідальною (прийняття здійснювалось колегіальним органом). Як наслідок, період роботи позивача з 01.04.1984 по 23.10.1990 підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо призначення позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" в цій частині є протиправною.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи позивача з 01.04.1984 по 23.10.1990 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язати відповідача перевести з 27.09.2020 з призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", та обчислити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням складових заробітної плати відповідно до довідок від 27.09.2021 № 451 та від 27.09.2021 № 451, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, термін переведення застосовується до призначення іншого виду пенсії, визначеного Законом № 1058-IV.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 889-VIII він звернувся вперше, подавши заяву про переведення на пенсію за іншим законом.

Проте відповідач зазначену заяву по суті не розглянув з урахуванням вимог Закону України "Про державну службу", рішення за результатами її розгляду не прийняв.

Відповідно, відповідачем не проводилося обчислення пенсії позивача за віком відповідно до Закону України Про державну службу з урахуванням складових заробітної плати відповідно до поданих позивачем довідок № 451 від 27.09.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 451 від 27.09.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією).

Разом з тим, відповідність заяви встановленій формі, як і надання довідок про складові заробітної плати, що подаються для призначення пенсії державними службовцями, не є умовами, з дотриманням яких законодавство пов`язує збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, в т.ч. обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою ефективного захисту порушеного права, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 27.09.2021, із прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

За нормами ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.