Справа № 380/13873/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2022 № 69844859 винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем;

-визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича усунути порушення при відкритті виконавчого провадження від 16.09.2022 № 69844859.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Позивач вважає, що у приватного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження, позаяк постанова про накладання адміністративного стягнення серії РАП 626703116 була складена 02.06.2022 року, при цьому заява № 3701-6093 до приватного виконавця щодо прийняття до примусового виконання постанови була складена представником департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури 06.09.2022 року. Тобто з моменту складання постанови і до дати звернення її до виконання пройшов строк більше трьох місяців. Крім того, позивач стверджує, що постанову про накладення адміністративного стягнення не отримувала.

Ухвалою судді від 10.10.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 31.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 03.11.2022. що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Ухвалою суду від 10.11.2022 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок,1, ).

Ухвалою суду від 18.10.2022 витребувано додаткові докази у справі.

Представник третьої особи подав до суду письмові пояснення у яких вказав, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, на дату винесення постанови, зареєстровано транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому 18 квітня 2022 року о 12:05 год. було здійснено паркування в межах відведеного майданчика для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Наливайка, код майданчика для платного паркування В1017, без проведення оплати вартості послуг з користування таким майданчиком та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 1521 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок цього інспектором з паркування управління безпеки Департаменту Миколаєвич Роксоланою Миронівною складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00033960, яке було залишене на лобовому склі вищевказаного транспортного засобу, та, відповідно, проінформовано його водія про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Надалі, інспектором з паркування управління безпеки Департаменту Миколаєвич Роксоланою Миронівною надіслано запит до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з метою встановлення відомостей про відповідальну особу, визначену ст. 14-2 КУпАП, за якою зареєстровано транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 та отримано відповідь від Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ з відомостями про відповідальну особу, визначену ст. 14-2 КУпАП, за якою зареєстровано вищевказаний транспортний засіб. Внаслідок вказаного, 02.06.2022 інспектором з паркування Миколаєвич Роксоланою Миронівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення РАП626703116 від 02.06.2022 щодо позивача - ОСОБА_1 .

Зазначив, що постанова про накладення адміністративного стягнення РАП626703116 надіслана позивачу - ОСОБА_1 , за якою зареєстрований транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , на адресу реєстрації її місця проживання, що наведена в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів (м. Київ, Шевченківський р- н, вул. Олеся Гончара, 26/63).

Постанова РАП626703116 від 02.06.2022 надіслана позивачу - ОСОБА_1 , 16 червня 2022 року рекомендованим листом. Конверт із вищевказаною постановою був отриманий особисто позивачем 21.06.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення РАП626703116 набрала законної сили 21 червня 2022 року.

Отже, перебіг строку пред`явлення до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення РАП626703116 (3 місяці) розпочався 22 червня 2022, тобто з наступного дня після набрання законної сили такою постановою, та тривав до 22 вересня 2022 року.

Таким чином, Департаментом дотримано строки пред`явлення до примусового виконання постанови. Крім того, на думку представника третьої особи, позивач безпідставно покликається у позові на норму ст.303 КУпАП щодо строку примусового виконання такої постанови, оскільки такий строк регулюється спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Інспектором з паркування управління безпеки Департаменту Миколаєвич Роксоланою Миронівною складено повідомлення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ЛВ00033960

Надалі, інспектором з паркування управління безпеки Департаменту Миколаєвич Роксоланою Миронівною 02.06.2022 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення РАП626703116 від 02.06.2022 щодо позивача - ОСОБА_1 , якою за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 гривень.

У постанові також зазначено, що постанова відповідно до статті 291 КУпАП набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених ч. 1 ст. 3001 цього Кодексу, а саме « 21 червня 2022 року». Строк пред`явлення постанови до примусового виконання « 22 вересня 2022 року».

06.09.2022 Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради складено заяву про примусове виконання постанови та направлено для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Білецькому Ігорю Мироновичу.

16.09.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецькому Ігорю Мироновичу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№69844859 з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №626703116 від 02.06.2022

Не погоджуючись з постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 69844859 від 16.09.2022, позивач звернулася із цим позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано законами України (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. (ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII)

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону № 1404-VIII строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповіно до абз. 1 ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 2791 КУпАП, Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 142 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

При цьому, ч.8 ст.279-1 КУпАП встановлено, що днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14'2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Судом з матеріалів справи встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення РАП626703116 надіслана позивачу - ОСОБА_1 16 червня 2022 року рекомендованим листом за адресою реєстрації її місця проживання, ( АДРЕСА_1 ).

При цьому, відправленню було присвоєно трек-номер « 846», що підтверджується випискою за вищевказаним трек-номером з AT «Укрпошта».

Конверт із вищевказаною постановою був отриманий позивачем 21.06.2022, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, доводи позивача, наведені у позовній заяві, про те, що вона не отримувала постанову РАП626703116 за адресою реєстрації її місця проживання, не заслуговують уваги.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення РАП626703116 набрала законної сили 21 червня 2022 року

При цьому, відповідно до ч. 2 ст.3011 КУпАП, у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 142 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

З матеріалів справи встановлено, що постанова стягувача РАП626703116 від 02.06.2022. набрала чинності 21.06.2022 р. та могла бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, тобто до 22.09.2022 включно.

Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 16.09.2022 року.

Беручи до уваги встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд висновує, що стягувачем не пропущено тримісячний строк пред`явлення виконавчого документу (постанови) до виконання, тому доводи позивача про те, що відповідач відкрив виконавче провадження із пропуском встановленого строку звернення до виконання виконавчого документу є необґрунтованими.

При цьому щодо посилання позивача на положення ст. 303 КУпАП слід зазначити таке.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суд зазначає, що КУпАП встановлені спеціальні строки для виконання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Так, у відповідності до ст. 300-2 КУпАП України у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Крім того, згідно з частинами 1,2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Таким чином строк пред`явлення виконавчого листа до виконання регулюється нормами спеціального законодавства, яке регулює спірні правовідносини Закону України «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець при прийнятті виконавчого документа керується Законом України «Про виконавче провадження», який визначає принципи діяльності приватного виконавця.

Суд звертає увагу, що в постанові про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00033960 від 18.04.2022, зазначено, що вона набрала законної сили 21.06.2022, строк пред`явлення постанови до примусового виконання 22.09.2022.

Отже, в даному випадку, при отриманні приватним виконавцем заяви від 06.09.2022 про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, у приватного виконавця не було підстав для її повернення без прийняття до виконання.

На підставі наведених правових норм та встановлених у ході судового розгляду фактичних обставин, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вищезазначеним нормам Закону № 1404-VIII та винесена із дотриманням передбаченого для цього строку.

Отже, суд висновує, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови враховано усі обставини, що мали значення для її прийняття.

Ба більше, суд зазначає, що 15.03.2022р. прийнято Закон України Про внесення зміни до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження №2129-IX.

Відповідно до пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про виконавче провадження тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Також, суд зазначає, що правовідносини, на які посилається позивач у справі №1.380.2019.002342 стосуються іншого предмету, підстав позовних вимог, тому не є релевантними.

На підставі вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція позивача зі спірних питань щодо неправомірності постанови про відкриття виконавчого провадження № 69844859 від 16.09.2022, а також протиправності дій приватного виконавця є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та фактичним обставинам справи.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, учасниками справи суду не наведено та не надано.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позову.

Виходячи з висновків суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 262, 272, 287, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича (79000, м. Львів, вул. Грабовського, буд. 11,оф. 104), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в поряду, передбаченому ч. 6 ст. 287 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 22.11.2022.

Суддя Грень Н.М.