Справа № 755/8766/22
Суддя: Слободянюк А. В.
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/8766/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Бовкун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника Книшова І.Г. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати п. 2 рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області від 27.07.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони в`їзду на територію України строком на три роки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.07.2022 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області Циганок М.О. складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП, та цього ж дня винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Також, цього ж дня відповідачем прийнято рішення (без номеру) про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Молдови ОСОБА_1 з забороною в`їзду на територію України строком на 3 роки до 27.07.2025 р. Доказів, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 13 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки в матеріалах адміністративної справи відсутні. Штраф, накладений на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, було сплачено позивачем у добровільному порядку в повному обсязі. 04.08.2022 року позивач на виконання рішення про примусове повернення до країни походження виїхав за межі України. Відтак, за порушення позивачем законодавчо встановленого порядку перебування на території України, застосування таких заходів як накладення штрафу та зобов`язання повернення до країни походження є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача за вказане порушення, без необхідності заборони в`їзду в України терміном на три роки. Також, відповідачем не з`ясовано дійсних обставин справи та не взято до уваги той факт, що позивач перебуває в офіційному шлюбі, який було укладено 21.03.2020 року з громадянкою України ОСОБА_4 . Після укладення шлюбу позивач намагався отримати посвідку на тимчасове проживання, але не зміг це зробити, так як у зв`язку із встановленням карантину та запровадженням посилених протиепідеміологічних заходів на території України, через значне поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, органами Державної міграційної служби України було обмежено надання адміністративних послуг. Підсумовуючи вказує, що докази, які свідчать про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в України терміном на 3 роки відсутні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 28.11.2022 року та витребувано від відповідача копію матеріалів на підставі яких ухвалене спірне рішення щодо позивача.

Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представником позивача 28.11.2022 року до суду подано заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відзив на позов не подавався, копії матеріалів, на підставі яких було ухвалено оскаржуване рішення, та які були витребувані судом, також не надіслав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що 27.07.2022 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у м. Києві та Київські області) Циганок М.О. відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений протокол про адміністративне правопорушення серії МКМ № 011348, відповідно до якого 27.07.2022 року о 16:20 за адресою: Гостомельське КП 27, було виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 .

Постановою заступника начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київські області Петрова Д.В. серії МКМ № 011326 від 27.07.2022 року громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень.

Також 27.07.2022 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Марією Савченко прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 06.08.2022 року, та пунктом другого рішення заборонено в`їзд на територію України строком на 3 роки до 27.07.2025 року.

Зі змісту вказаного рішення убачається, що 27.07.2022 року співробітниками УПП у м. Києві ДПП виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. У ході опитування останній пояснив, що до України прибув 07.02.2020 через ПП «Могилів Подільський». Працював на будівництві, займався фасадними роботами, дозволу на застосування праці іноземців не отримував. За посвідкою на тимчасове перебування, з питань отримання дозволу на імміграцію в України та продовження строків перебування не звертався. До компетентних органів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Про те, що має залишити територію України після закінчення законного терміну перебування на території України знав, проте не виїхав. Усвідомлював, що своїми діями порушує чинне законодавство України. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України Республіки Молдова ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. У зв`язку з тим, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 незаконно перебуває на території України, підлягає примусовому поверненню за межі України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Як роз`яснено в п.18 Пленуму Вищого адміністративного суду України №1 від 25.06.2009 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в`їзду в Україну слід ураховувати, що застосування такої заборони визначене статтею 13 та частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

Судам під час розгляду спорів про заборону в`їзду в Україну необхідно мати на увазі, що процедура заборони в`їзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Крім того, відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, дії яких порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Таке рішення може бути оскаржене разом або окремо від рішення про примусове повернення.

Статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Так, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

-в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

-якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

-якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

-якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

-якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

-якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

-якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи підстави прийняття 27.07.2022 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Марією Савченко рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 із забороною в`їзду на територію України строком на 3 роки до 27.07.2025 року, суд приходить до висновку, що суб`єктом владних повноважень у вказаному рішенні взагалі не наведені ні підстави ні мотиви з яких останній виходив приймаючи рішення про заборону позивачу в`їзду на територію України строком на 3 роки.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, тоді як дане спростування, відповідно до ст. 77 КАС України, покладено на відповідача. У зв`язку з чим суд приймає до уваги доводи позивача і виходить з того, що відповідач не вмотивував своє рішення про заборону позивачу в`їзду на територію України строком на 3 роки.

При цьому суд також враховує, що 21.03.2020 громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_4 , що зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Дані обставини не були враховані відповідачем при ухваленні оспорюваного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наведеного, суд вважає, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 в частині заборони останньому в`їзду на територію України строком на 3 роки до 27.07.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню в цій частині.

В частині вимог про визнання протиправним п. 2 рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 27.07.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 щодо заборони в`їзду на територію України строком на три роки до 27.07.2025 року суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, враховуючи положення вищевказаної норми ч. 3 ст. 286 КАС України, з а результатами розгляду справи суд не наділений повноваженнями при вирішенні спорів щодо притягнення до адміністративної відповідальності визнавати протиправними дії суб`єктів владних повноважень.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 13, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Позов громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України задовольнити частково.

Скасувати п. 2 рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 27 липня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким заборонено в`їзд на територію України строком на 3 (три) роки до 27 липня 2025 року.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 .

Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, місцезнаходження: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, ідентифікаційний .

Суддя А.В. Слободянюк