Справа № 500/3122/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3122/22

23 листопада 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Сольського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі відповідач 1) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 30.04.2020 №0-1708, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в сумі 54954,24 грн.

Позов обґрунтовано безпідставністю винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки контролюючим органом неправильно застосовано ставку податку на майно, відмінне від земельної ділянки (об`єктом оподаткування була будівля свинарника з прибудовою, загальною площею 1316,9 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ), яка відповідно до рішення місцевої ради для будівель сільськогосподарського призначення становила у 2019 році 0 відсотків мінімальної заробітної плати, натомість контролюючим органом застосована ставка у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленого станом на 01.01.2019.

Також позивач зазначає, що по оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні відповідачем стягується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 460/3363/21, яким задоволено позов Головного управління ДПС у Тернопільській області про стягнення податкового боргу. В межах примусового виконання судового рішення державним виконавцем вчинялися виконавчі дії, з чого й стало відомо позивачу про податковий борг та оскаржуване податкове повідомлення-рішення податкового органу. В подальшому позивачем вчинялися дії для з`ясування обставин нарахування податку, через що пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали від 02.09.2022 про залишення позовної заяви без руху представником позивача 12.09.2022 (у строк встановлений судом) подано заяву про поновлення строку звернення до суду та витребування доказів, а також копії листів Головного управління ДПС у Тернопільській області від 09.06.2022, Головного управління ДПС у Рівненській області від 07.07.2022 та від 03.08.2022.

Ухвалою суду від 26.09.2022 поновлено пропущений з поважних причин строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 20.10.2022.

У судовому засіданні 20.10.2022 оголошено перерву до 27.10.2022 та витребувано додаткові докази.

Ухвалою суду від 27.10.2022 залучено до участі в цій адміністративній справі другого відповідача Головне управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач 2), встановлено строк для подання відзиву цим відповідачем до 10.11.2022 та призначено у справі судове засідання на 16.11.2022.

Ухвалою суду від 14.11.2022 задоволено клопотання представника відповідача 2 про участь у судовому засіданні 16.11.2022 в режимі відеоконференції.

Судове засідання 16.11.2022 не відбулося через сповіщення «Повітряної тривоги» на території Тернопільської області. Наступне судове засідання призначене на 23.11.2022.

Ухвалою суду від 22.11.2022 відповідачу 2 відмовлено у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через відсутність технічної можливості у суду забезпечити проведення такої.

У поданому до суду, у строк встановлений судом, відзиві на адміністративний позов Головне управління ДПС у Тернопільській області позовні вимоги заперечує та вказує, що ОСОБА_1 відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , площею 1316,9 кв.м, а відтак є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Перерахунок сум податку здійснюється у разі виявлення платником податків розбіжностей між даними контролюючих органів та оригіналами документів, що підтверджують право власності на об`єкт. Позивач не звертався до Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо проведення звірки. Відповідач 1 просить у позові відмовити (а.с.51-52).

22.11.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління ДПС у Рівненській області. Відзив відправлено до суду поштовим зв`язком, здано на пошту 11.11.2022, тобто з пропуском строку, встановленого судом. Одночасно представником відповідача 2 подано заяву про поновлення строку для подання відзиву, обґрунтовану запровадженням воєнного стану в Україні, численними сповіщеннями про повітряні тривоги, що позбавляло можливості посадових осіб здійснювати свої повноваження та готувати відповідні процесуальні документи.

Протокольною ухвалою суду від 23.11.2022 клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву залишено без розгляду відповідно до статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), бо у цій справі строк для подання відзиву на позовну заяву був встановлений судом та може бути лише продовженим, а не поновленим. Строк для подання заяви щодо продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву сплинув 10.11.2022, відповідач 2 у цей строк з заявою про продовження процесуального строку для подання відзиву до суду не звертався. Разом з тим, питання продовження процесуального строку відповідно до частини другої статті 121 КАС України вирішене з ініціативи суду, у цьому випадку вирішення такого питання не обмежується строками. Відповідачу Головному управлінню ДПС у Рівненській області продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву до 11.11.2022, відзив та додані до нього документи долучено до матеріалів справи.

У відзиві на позов представник Головного управління ДПС у Рівненській області вказує на те, що ОСОБА_1 не має права на пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки матеріали справи не містять доказів фактичного здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності та використання безпосередньо у такій діяльності належної йому будівлі. Згідно з рішенням Драганівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 26.06.2018 №195 встановлено ставку податку для типу об`єкта - нежиле приміщення (код 210) на 2019 рік у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року за 1 кв. метр бази оподаткування. На підставі даних АІС «Податковий блок» контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2020 за №0-1708, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 1810300) за 2019 рік в розмірі 54954,24 грн, яке направлене за адресою місця проживання, що містилася в даних АІС «Податковий блок». Представник відповідача 2 просила відмовити у позові.

Крім того, представником Головного управління ДПС у Рівненській області подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду. Відповідач 2 вважає, що позивач повинен був дізнатися про прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 30.04.2020 №0-1708 не пізніше 13.09.2021. До такого висновку представник Головного управління ДПС у Рівненській області приходить через те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення направлене позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення і хоч не вручене та повернулося контролюючому органу без вручення 12.08.2020, та в силу положень податкового законодавства вважається належним чином врученим платнику податків. Позовна заява про стягнення податкового боргу по оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню розглядалася Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/3363/21, рішенням суду від 09.09.2021 задоволено позов Головного управління ДПС у Тернопільській області та стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг. Рішення суду оприлюднено 13.09.2021, набрало законної сили 12.10.2021. Саме з часом оприлюднення судового рішення відповідач 2 пов`язує можливість позивача бути обізнаним з оскаржуваними податковим повідомленням-рішенням від 30.04.2020 та зазначає, що станом на момент розгляду адміністративної справи №460/3363/21, в крайньому випадку на момент оприлюднення судового рішення у цій справі, позивачу було відомо про прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення від 30.04.2020 року за №0-1708.

Враховуючи такі обставини та те, що позовна заява ОСОБА_1 була подана до Тернопільського окружного адміністративного суду 31.08.2022, тобто після сплину строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України, відповідач 2 просив позовну заяву залишити без розгляду.

У судове засідання 23.11.2022 представники відповідачів до суду не прибули, проте від відповідача 1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління ДПС.

Станом на 11:00 год 23.11.2022 від відповідача 2 будь-яких клопотань до суду не надходило.

Зважаючи на подання відповідачами відзивів на позовну заяву, де викладені їх міркування з приводу заявлених позовних вимог, та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи та необхідності заслухати пояснення представників відповідачів, суд провів розгляд справи за відсутності їх відсутності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Наголосив, що підставами позовних вимог є неправильне застосування ставки податку для об`єкта оподаткування, натомість відповідач 2 у відзиві на позов зазначає про відсутність у ОСОБА_1 пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, через не віднесення позивача до сільськогосподарського товаровиробника, тобто надає пояснення з приводу обставин, які не є підставою позову та про які взагалі не йде мова. Вказує, що відповідачем 2 при розрахунку суми податкового зобов`язання помилково застосовано ставку податку 1% замість 0%, як це передбачено відповідним рішенням Драганівської сільської ради. З огляду на викладене просив позов задовольнити.

Також представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки лише у 2022 році після отримання повідомлення від органів державної виконавчої служби ОСОБА_1 стало відомо про наявність податкового боргу, у тому числі згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням. Для з`ясування обставин прийняття такого податкового повідомлення-рішення позивач звертався до Головного управління ДПС у Тернопільській області, далі двічі до Головного управління ДПС у Рівненській області, Драганівської сільської ради. Лише після отримання у серпні 2022 року відповіді від відповідача 2, а також рішення Драганівської сільської ради з інформацією про встановлені ставки податку на 2019 рік ОСОБА_1 встановив порушення своїх прав через невірне застосування ставки податку до об`єкту оподаткування, що перебуває у його власності.

У судовому засіданні суд оголосив пояснення представників відповідачів та клопотання відповідача 2 про залишення позову без розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна: приміщення свинарника з прибудовою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 1316,9 кв.м (а.с.72).

Вказаний об`єкт нерухомого майна перебував у власності позивача у 2019 році - протягом податкового періоду, за який 30.04.2020 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0/1708, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 54954,24 грн (а.с.54, 141).

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення від 30.04.2020 №0/1708 протиправним, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

01.01.2015 набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

За змістом підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписами підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що власник нежитлової нерухомості, яка за своїм окремими характеристиками і площею підпадає під об`єкт оподаткування, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 10.3. статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів (пункт 12.3. статті 12 ПК України)

У цій справі судом встановлено, що рішенням Драганівської сільської ради від 26.06.2018 № 195 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки на 2019» визначені ставки податку на 2019 рік. У додатку 1 до вказаного рішення сільської ради визначено адміністративно-територіальні одиниці або населені пункти, або території об`єднаних територіальних громад, на які поширюється рішення ради. До переліку увійшла територія Драганівської сільської ради.

Згідно з додатком 1 до цього рішення ставка податку для фізичних осіб власників будівель сільськогосподарського призначення тваринництва (код 1471.1) становить 0 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (а.с.76-84).

Належне позивачу приміщення свинарника з прибудовою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить до будівель сільськогосподарського призначення тваринництва (код 1471.1).

Спірним питання у цій справі є правильність застосування ставки податку, визначеної рішенням місцевої ради.

Як вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 30.04.2020 №0-1708, Головним управлінням ДПС у Рівненській області визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік в сумі 54954,24 грн.

У спірному випадку відповідачем 2 для визначення суми належного до сплати податкового зобов`язання у розмірі 54954,24 грн застосовано ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 1% (як вбачається з розрахунку податку, а.с.113) замість ставки 0%, яка встановлена рішенням Драганівської сільської ради від 26.06.2018 № 195 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки на 2019». Застосовуючи іншу ставку податку, ніж визначена органом місцевого самоврядування Головне управління ДПС у Рівненській області протиправно нарахувало позивачу податкове зобов`язання за 2019 рік в сумі 54954,24 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 30.04.2020 №0-1708, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд критично оцінює пояснення представника відповідача 2, викладені у відзиві на позов, стосовно відсутності у позивача права на пільгу по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки матеріали справи не містять доказів фактичного здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності та використання безпосередньо у такій діяльності належної йому будівлі. У даному випадку питання наявності чи відсутності пільги по сплаті податку через наявність у платника податків статусу сільськогосподарського виробника взагалі не ставиться позивачем як спірне і не досліджується судом, бо позовні вимоги стосуються неправильного застосування ставки податку для об`єкту нерухомого майна, яким є нежитлове приміщення свинарника, визначеної відповідним рішенням місцевої ради.

Посилання представника Головного управління ДПС у Рівненській області на те, що згідно з рішенням Драганівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 26.06.2018 №195 встановлено ставку податку для типу об`єкта - нежиле приміщення (код 210) на 2019 рік у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року за 1 кв. метр бази оподаткування є безпідставним, надуманим та таким, що не відповідає самому змісту рішення. Судом досліджено рішення Драганівської сільської ради від 26.06.2018 №195 та його додаток №1 з визначеними ставками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в якому взагалі відсутній розмір ставки податку за кодом будівлі та споруди 210 і відповідно й ставка податку для будівель за таким кодом. Цим рішенням для платників податків фізичних осіб ставка податку для усіх нежитлових будівель визначена у розмірі 0 відсотків розміру заробітної плати, незалежно від класифікації будівель і споруд, за винятком будівель офісних (код 1220.5 адміністративно-побутові промислові підприємства, код 1220.9 будівлі для конторських та адміністративних цілей інші), такі оподатковуються з розрахунку ставки податку 1 відсоток розміру заробітної плати. У спірному випадку мова йде про будівлю сільськогосподарського призначення - приміщення свинарника з добудовою, що достеменно відомо відповідачу 2 з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про що останній сам і вказує у листуванні з ОСОБА_1 (а.с.22-24).

Стосовно клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про залишення позову без розгляду, то суд зазначає, що питання недотримання позивачем строку звернення до суду та наявності поважних причин його пропуску вже було предметом дослідження судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі. Досліджуючи додатково подані відповідачем 2 докази, а також мотиви його клопотання, суд вважає, що висновок про поважність причин пропуску строку звернення до суду не був передчасним. При цьому суд враховує таке.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 цей позов подано з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, визначеного частиною другою статті 122 КАС України. Разом з тим, позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

Вирішуючи питання наявності поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом судом взято до уваги наступні обставини.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 30.04.2020 №0-1708 було направлене позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем проживання відомим контролюючому органу ( АДРЕСА_2 ). Це податкове повідомлення-рішення повернулося контролюючому органу без вручення та з відміткою поштової служби стосовно причин невручення «адресат не проживає за даною адресою» та проставленням календарного штемпеля 12.08.2020.

В силу положень ПК України слід вважати, що таке рішення вручене платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Також судом встановлено, що відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2021, яке набрало законної сили 12.10.2021, у справі №460/3363/21 задоволено позов Головного управління ДПС у Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 59857,06 гри, який виник у тому числі на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 30.04.2020 за №0-1708.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначав, що про вказане судове рішення та існування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2020 №0-1708 дізнався в березні 2022 року, отримавши копію постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/3363/21.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.02.2022 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу на підставі виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 22.11.2021 у справі №460/3363/21. Постанова направлена державним виконавцем Кошелєву В.О. за місцем проживання боржника у село Драганівку Тернопільського району Тернопільської області.

В подальшому ОСОБА_1 звертався до Головного управління ДПС у Тернопільській області та Головного управління ДПС у Рівненській області для отримання примірника оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та щоб дізнатися підстави його прийняття. Зокрема, листом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 09.06.2022 позивачу рекомендовано звернутися для отримання інформації до Головного управління ДПС у Рівненській області, яке в свою чергу листами від 07.07.2022 та 03.08.2022 інформувало ОСОБА_1 про підстави прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 30.04.2020 (а.с.21-24).

Наведені обставини дають підстави для висновку, що строк на оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення позивачем пропущений з поважних причин, бо про наявність податкового повідомлення-рішення від 30.04.2020 №0-1708 позивач дізнався лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2022, а про застосовану податковим органом ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 стало відомо з листа Головного управління ДПС у Рівненській області від 03.08.2022. При цьому сам факт порушення порядку нарахування податку позивач з`ясував отримавши безпосередньо рішення Драганівської сільської ради. Строк звернення до суду поновлений судом згідно з ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 26.09.2022, висновок про поважність причин пропуску такого строку не є передчасним, а тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем Головним управлінням ДПС у Рівненській області не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

При цьому права позивача іншим відповідачем у справі Головним управлінням ДПС у Тернопільській області не порушено. Відтак в позові до цього відповідача слід відмовити.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частково.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Хоч позов підлягає задоволенню частково, проте у спірному випадку відсутні підстави для застосування пропорційного покладення судових витрат на обидві сторони згідно з частиною третьою статті 139 КАС України, тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у сумі 992,40 грн, сплачений позивачем відповідно до квитанції від 30.08.2022 (а.с.13).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 30 квітня 2020 року №0-1708, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 54954,24 грн.

У задоволенні позовних вимог до Головного управління ДПС у Тернопільській області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: Головне управління ДПС у Тернопільській області, 46003, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, 1, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44143637.

Головне управління ДПС у Рівненській області, 33023, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Відінська, 12, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44070166.

Повний текст рішення складено та підписано 28 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.