Справа № 462/5016/22
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/5016/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Любінець В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції у Львівській області Дрись Олега Петровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позовні вимоги.

ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ЕАР № 5897244 від 15.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову покликається на те, що постановою поліцейського ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області Дрись О. П. серії ЕАР № 5897244 від 15.09.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з тим, що 15.09.2022 року о 16 год. 31 хв. у м. Городок по вул. Львівська, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21, чим порушив п. 8.4.в Правил дорожнього руху. Зазначає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною у зв`язку з відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення. Вказує на те, що він рухаючись з м. Городок здійснив з`їзд на заправну станцію «ОККО», після чого одразу був зупинений працівниками поліції, та з їхніх слів здійснив заїзд під знак 3.21 «в`їзд заборонено», на зауваження позивача про те, що знаку не бачив, оскільки такий був розвернутий у протилежну сторону головної вулиці з якої повертав позивач, та про відсутність будь-яких інших знаків поліцейські не реагували, та проігнорували вказані твердження. Позивач зазначає, що бачив автомобіль патрульної поліції, та знаків, які б забороняли в`їзд не було. Окрім цього, позивач вказує на те, що поліцейські не показавши будь-яких доказів правопорушення, не провівши розгляд згідно вимог КУпАП, не озвучивши права згідно ст. 268 КУпАП винесли вказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Зважаючи на грубі порушення закону під час розгляду справи, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Рух справи в суді.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.09.2022 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 8).

03.10.2022 року від позивача надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій останній виправив недоліки позовної заяви (а.с. 10).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.09.2022 року прийняти до розгляду адміністративний позов та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, про що повідомлено сторони (а.с. 12-13).

Позиція сторін по справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, однак 23.11.2022 року подав письмову заяву, у якій позовні вимоги повністю підтримав, просить суд задовольнити такі, та справу розглянути за його відсутності.

Відповідачі, які були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, уповноваженого представника у судове засідання не направили, причин неявки суду не повідомили відзив на адміністративний позов суду не надали.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі долучених до справи доказів та у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАР № 5897244 від 15.09.2022 року поліцейським ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області Дрись О. П. позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с. 6).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 15.09.2022 року о 16 год. 31 хв. у м. Городок по вул. Львівська, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «в`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4.в Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Мотиви прийняття рішення судом.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції у тому числі віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п. 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху України).

Пунктом 8.4 «В» Правил дорожнього руху України передбачено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою, визначеною ПДР України.

Водночас правила встановлення дорожніх знаків встановлені п. 8.21 Правил дорожнього руху.

Так, згідно вказаної норми, дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби, дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху, дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує факту керування автомобілем у м. Городок по вул. Львівська, однак зазначає, що звертав увагу працівників поліції на те, що знаку 3.21 «в`їзд заборонено» не бачив, оскільки той був направлений у іншу сторону, відтак дорожній знак був розміщений таким чином, що інформацію, яку він передає, не можна було сприйняти із сторони маневру позивача.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото-і відео техніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачами не надано.

Не спростовані відповідачами і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 73, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, то слід зазначити, що у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину.

У судове засідання відповідачі не з`явилися і не довели порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність прийнятого ними рішення у справі, відеозапису про подію, яка мала місце 15.09.2022 року суду надано не було.

Доказів, які б спростовували твердження позивача суду не надано.

Свідки вчинення правопорушення відсутні, відсутні підтверджуючі матеріали фото-, кінозйомки чи відеозапису, які б дозволили переконатись у допущенні правопорушення позивачем, відсутні будь-які інші докази на підтвердження правопорушення. Відтак, відповідачі проігнорували необхідність доведення вини правопорушника.

Оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені у постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, зазначене дає підстави стверджувати про відсутність порушення позивачем п. 8.4.в Правил дорожнього руху, та відповідно, про відсутність події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та скасування постанови серії серії ЕАР № 5897244 від 15.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо ОСОБА_1 .

Судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним (а.с. 1) за подання позовної заяви до суду, у розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 19, 55, 62 Конституції України, ст. 19, 77, 90, 132, 139, 241-246,268-271, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції у Львівській області Дрись Олега Петровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАР № 5897244 від 15.09.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 - 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Рішення може бути оскаржене, згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно з ст. 272 КАС України, після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19);

Відповідач: Інспектор відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції у Львівській області Дрись Олег Петрович (адреса: 81500, Львівська обл., м. Городок, пл. Гайдамаків, 9).

Текст рішення складено 23.11.2022 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко