Справа № 120/9425/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

21 листопада 2022 р. Справа № 120/9425/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс М.Б., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення 16 сесії VIII скликання Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 08.09.2021 № 712 "Про скасування рішень Виконавчого комітету Вапнярської селищної ради" в частині скасування рішення виконавчого комітету Вапнярської селищної ради від 12.05.2017 № 31 "Про надання дозволу ОСОБА_1 на приватизацію житлової квартири АДРЕСА_1 ".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Виконавчого комітету Вапнярської селищної ради від 12.05.2017 № 31 йому надано дозвіл на приватизацію житлової квартири АДРЕСА_1 в будинку який перебуває на балансі селищної ради, а рішенням від 26.06.2017 № 39 вирішено передати йому вказану квартиру у приватну власність.

08.09.2021 Вапнярською селищною радою прийнято рішення № 712 яким скасовано рішення виконавчого органу Ради від 12.05.2017 № 31 та від 26.06.2017 № 39.

Позивач вважає рішення від 08.09.2021 № 712 неправомірним з огляду на те, що ним порушено його право на житло. Тому з метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду із позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши позовну заяву і додані до неї матеріали, доходжу висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради, слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 36 Закону № 1402-VIII передбачено, що Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Нормою ч. 5 ст. 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правило подібного змісту містить ч. 6 ст.13 Закону № 1402-VIII, в силу якого, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як випливає із норми ч. 6 ст. 346 КАС України, завдання забезпечувати єдність судової практики із питань предметної юрисдикції судових спорів покладено на Велику Палату Верховного Суду.

Як роз`яснено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 по справі № 826/19681/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Тому, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Як встановлено із позовної заяви та долучених до неї копій документів, рішенням Виконавчого комітету Вапнярської селищної ради від 12.05.2017 № 31 ОСОБА_1 надано дозвіл на приватизацію житлової квартири АДРЕСА_1 в будинку, що перебуває на балансі селищної ради. Нормативною підставою для прийняття цього рішення зазначено Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Після цього Виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради ухвалено рішення від 26.06.2017 № 39 "Про передачу ОСОБА_1 у безкоштовну власність житлової квартири АДРЕСА_1 ".

Позивач зазначає, що на підставі цих рішень у нього виникло цивільне право на житло, яке ним реалізовано у спосіб приватизації квартири, що перебувала на балансі органу місцевого самоврядування.

За словами позивача його право на житло Рада порушила, ухваливши рішення від 08.09.2021 № 712 про скасування рішень Виконавчого комітету від 12.05.2017 № 31 та від 26.06.2017 № 39, що й спонукало його звернутися із позовом до адміністративного суду.

Із тексту оскарженого рішення від 08.09.2021 № 712 встановлено, що підставою для його ухвалення стало невідповідність рішень Виконавчого комітету Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положенню про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадянам.

Відтак, за цих обставин позивач (фізична особа) переслідує ціль отримати судовий захист прав у сфері житлових правовідносин, адже як він зазначив право на житло у нього виникло на підставі рішень виконавчого комітету від 12.05.2017 № 31 та від 26.06.2017 № 39, а припинилося у зв`язку із прийняттям Радою оскарженого рішення від 08.09.2021 № 712.

Відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Житлові спори - це особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

При цьому, у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо).

Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень, як відповідача.

Відтак, суд доходить висновку, що спір між ОСОБА_1 та Вапнярською селищною радою виник у правовідносинах щодо приватизації житла, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку позивач звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, яке виникає з житлових відносин. Отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, з огляду на правовий статус суб`єктів цього спору, підстав його виникнення, характеру спірних правовідносин, висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 8 червня 2022 року (справа № 362/643/21) щодо юрисдикційної належності спору військовослужбовців про оскарження рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій не підлягає застосуванню при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі.

З огляду на це, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України та роз`яснити позивачеві, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 170, 242, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз`яснити позивачу, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами територіальної юрисдикції встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ст. 256 КАС України). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (ст. 295 КАС України).

Суддя Богоніс Михайло Богданович