Справа № 990/154/22
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2022 року

м. Київ

справа №990/154/22

адміністративне провадження №П/990/154/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді -доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Жука А.В, Мартинюк Н.М., Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправним та скасування Указу Президента України,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мягков Микола Олександрович звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, в якому просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 21 травня 2021 року №203/2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", в частині введення пункту N608 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" відповідного до якого до ОСОБА_1 , (ОСОБА_1), народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Дагестан, громадянин Російської Федерації, застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Відповідно до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись із позовною заявою, є достатні підстави вважати, що вона не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з таких підстав.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач оскаржує Указ Президента України від 21 травня 2021 року №203/2021 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в частині. Даний Указ був опублікований в газеті "Урядовий кур`єр", видання від 25 травня 2021 року №98 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/203/2021). Проте, з позовною заявою позивач звернувся лише 21 листопада 2022 року, що вбачається з вхідного штампу канцелярії Верховного Суду на титульному аркуші позову, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

При цьому позивачем не порушено питання поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, як і не наведено обґрунтованих підстав його пропуску.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В порушення вищенаведених вимог процесуального закону заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду і доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку до позовної заяви не додано.

Також Суд зазначає, що статтею 161 КАС України визначено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Так, частиною сьомою статті 161 КАС України встановлено, що до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Оскаржуваний Указ Президента України за своєю формою та змістом є актом індивідуальної дії, оскільки виданий відповідачем - суб`єктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій і стосується прав та інтересів позивача як особи, визначеної в ньому.

Всупереч вимогам частини сьомої статті 161 КАС України до позовної заяви не додано оригіналу або копії оспорюваного в частині рішення -Указу Президента України від 21.05.2021 №203/2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» або засвідченого витягу з нього. При цьому позивачем в позовній заяві не надано жодних доказів того, що він намагався отримати у відповідача копію цього рішення, а лише зазначено про неможливість подання такого доказу разом з позовною заявою.

Відсутність оригіналу або копії рішення, що оскаржується, робить неможливим для суду повною мірою перевірити відповідність позовної заяви всім вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.

Щодо необхідності безумовного дотримання вимог частини сьомої статті 160 КАС України висловлено позицію Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 14.08.2019 у справі №9901/433/19, від 23.09.2019 у справі №9901/503/19, від 21.08.2020 у справі №9901/250/20.

Водночас Суд зазначає, що у позовній заяві позивачем заявлено клопотання щодо залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Раду національної безпеки і оборони України та Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

За приписами частини четвертої, п`ятої цієї статті у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суд зазначає, що в позовній заяві представником позивача не зазначено об`єктивних обставин на обґрунтування необхідності залучення третіх осіб, а саме не вказано, яким чином та на які права чи обов`язки таких осіб може вплинути рішення суду у справі, а також не надано суду відповідних доказів, які б підтверджували необхідність та доцільність залучення третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Ради національної безпеки і оборони України та Кабінету Міністрів України.

Позиція Верховного Суду щодо необхідності належного обґрунтування заявниками залучення третіх осіб висловлена, зокрема, в ухвалах від 15 лютого 2021 року у справі №9901/33/21, від 16 лютого 2021 року у справі №9901/34/21 та від 16 квітня 2021 року у справі №9901/109/21.

Крім того, Суд зауважує, що представником позивача разом із позовною заявою заявлено клопотання про витребування доказів по справі, а саме належним чином засвідчених копій документів, які підтверджують фактичні дані та обставини, що стали підставою для внесення пропозицій та прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Дагестан, громадянин Російської Федерації).

Відповідно до частини 5 статті 161 КАС України встановлено, що у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про витребування доказів.

Порядок подання та вимоги до клопотання про витребування доказів передбачені частинами 1, 2 статті 80 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 статті 80 КАС України передбачено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Обґрунтовуючи неможливість самостійного отримання доказів, заявник посилався на те, що такі докази є документами із обмеженим доступом.

Суд зазначає, що таке обґрунтування представника позивача спирається лише на його твердження про те, що необхідні документи містять інформацію з обмеженим доступом. Однак заявником не зазначено про жодні заходи, які ним вжито для отримання відповідних документів, зокрема не вказано щодо направлення адвокатських запитів про надання запитуваної інформації та копій документів, а також відмови в їх наданні, відповідно.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху, встановивши десятиденний строк протягом якого позивач має усунути вказані судом недоліки, а саме:

- подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом із зазначенням причин поважності строку ;

- додати оригінал або належним чином завірену копію акта, що в частині є предметом оскарження, або засвідченого витягу з нього або ж подати до суду докази неможливості самостійного надання оспорюваного рішення та у разі наявності таких - подати клопотання про витребування зазначеного Указу;

- навести об`єктивні обставини на обґрунтування необхідності залучення третіх осіб, а саме, вказати, яким чином та на які права чи обов`язки таких осіб може вплинути рішення суду у справі, з долученням відповідних доказів;

- надати суду докази (відповідь) про надання/або відмову в наданні витребуваних з Офісу Президента України, Ради національної безпеки і оборони України, Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, належним чином засвідчених копій документів.

Керуючись статтями 22, 122, 123, 160, 248, 266 КАС України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України залишити без руху.

Встановити особі, що подала позовну заяву, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Н.А. Данилевич

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко