Справа № 300/1898/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1898/20 пров. № А/857/10384/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Глушка І.В., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі №300/1898/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2-0907 від 27.04.2020 (головуючий суддя першої інстанції Біньковська Н.В., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано Франківськ, дата складання повного тексту 30.05.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2-0907 від 27.04.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно прийнято податкове повідомлення-рішення №2-0907 від 27.04.2020, яким позивачу нараховане податкове зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб у сумі 24431,14 грн. Зазначає, що нормативно-грошова оцінка земель м. Коломия, яка могла б бути використана під час обрахування суми земельного податку, що підлягає сплаті, втратила свою чинність 31.12.2017 (рішення Коломийської міської ради від 24.12.2010). Рішенням Коломийської міської ради №3783-47/2019-47 від 27.06.2019 не передбачено справляння земельного податку за земельну ділянку з видом цільового призначення - для обслуговування цілісного майнового комплексу, також контролюючим органом порушено строки направлення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачу, при цьому, в податковому повідомленні-рішенні від 27.04.2020 зазначено про податковий борг станом на 07.05.2020, хоча рішення прийняте 27.04.2020. Зауважує, що оскаржуване рішення не було поміщено в конверт, як цього вимагають правила здійснення поштових відправлень, та про його отримання позивач не розписувався. Звертає увагу, що позивач є пенсіонером за віком, дитиною війни та не повинен сплачувати земельний податок у зв`язку із наявними пільгами, встановленими відповідним рішенням міської ради.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №2-0907 від 27.04.2020. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що не погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки кате прийняте внаслідок невірного застосування норм матеріального та процесуального права та внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що податкове повідомлення рішення №2-0907 від 27.04.2020 сформоване та винесене позивачу за земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Зауважує, що у відповідності до рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 27.06.2019 визначено ставку земельного податку за земельну ділянку, нормативну грошову оцінку яких проведено та земель загального користування - у розмірі 1 відсотку від їх нормативно грошової оцінки. Крім того зазначає, що земельний податок нарахований на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,64458 га та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Відповідач погоджується з тим, що в оскаржуваному рішенні від 27.04.2020 додатково зазначено про наявність боргу станом на 07.05.2020 в сумі 102166,76 грн., однак наголошує, що ця обставинами в жодному разі не свідчить про внесення до рішення завідомо недостовірних відомостей, а є лише опискою, яка в будь-якому разі не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування такого рішення. Крім цього вказує на те, що позивач уже неодноразово звертався в суд із позовними заявами до контролюючого органу з підстав нарахування земельного податку, проте за результатами розгляду справ у задоволенні позову було відмовлено та судове рішення набрало законної сили. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія ІФ-17-3-000056 від 12.01.1998 ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,34458 га, яка розташована на території Коломийської міської ради для обслуговування майнового комплексу по АДРЕСА_1 .

Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №2-0907 від 27.04.2020, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 24431,14 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що розрахунок земельного податку відповідачем здійснений із врахуванням нормативної грошової оцінки затвердженої рішенням Коломийської міської ради від 24.12.2010 №37-2/2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї», термін дії якого завершився 01.01.2018.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно із статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпункту14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі також ПК України), плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як визначено підпунктами14.1.72, 14.1.73 пункту14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно з п.286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру .

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.284.1 ст. 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки ( п.274.1 ст.274 ПК України).

Ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено, визначено статтею 277 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.277.1 ст. 277 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Відповідно до положень статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п.289.2ст.289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про оцінку земель» №1378-IV від 11 грудня 2003 року (надалі також Закон №1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Датою нормативної грошової оцінки земельної ділянки є дата, вказана в технічній документації.

Відповідно до статті 3 Закону №1378-IV об`єктами оцінки земель є: територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин, території оціночних районів та зон, земельні ділянки чи їх частини або сукупність земельних ділянок і прав на них, у тому числі на земельні частки (паї), у межах території України.

Частиною 5статті 5 Закону №1378-IV встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку.

Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (частина 1статті 15 Закону №1378-IV).

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років (стаття 18 Закону №1378-IV).

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (частина 2 статті 20 Закону №1378-IV).

Згідно із статтею 23 Закону №1378-IV технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Підставою для відмови у затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів або розташування земель чи земельних ділянок на території іншої територіальної громади. Рішення про відмову в затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок має містити посилання на конкретні норми законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів, яким суперечить відповідна технічна документація. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2статті 271 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 1статті 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі.

Згідно частини 3статті 201 Земельного кодексу України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Частиною 5 статті 201 Земельного кодексу України, грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів визначена Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489. Нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213. Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, процес нормативної грошової оцінки земель завершується затвердженням органом місцевого самоврядування технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, шляхом прийняття відповідного рішення, з обов`язковим визначенням дати введення в дію нормативної грошової оцінки землі.

З матеріалів справи, зокрема наданого відповідачем розрахунку земельного податку з фізичних осіб слідує, що контролюючий орган здійснив нарахування позивачу податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 24431,14 гривень, а саме: 199,78 * 1,249 * 1,433 * 1,06 * 6445,8м.2 * 1% = 24431,14 гривень, де 6445,8 м.кв. площа земельної ділянки під забудовою, 199,78 середня вартість земельної ділянки, грн./кв.м, ставка податку 1%, 1,249 (2014), 1,433 (2015 рік), 1,06 (2016) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки.

У вказаному розрахунку також зазначено, що нормативна грошова оцінка землі м. Коломия проведена у 2010 році та затверджена рішенням Коломийської міської ради №37-2/2010 від 24.12.2010.

Так, рішенням Коломийської міської ради від 24.12.2010 №37-2/2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї» затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї станом на 01.01.2010 і визначено, що термін дії нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» становить 7 років. Зазначено, що вказане рішення набирає чинності з 01.01.2011 та відповідно нормативна грошова оцінка земель міста Коломиї згідно цього ж рішення діяла по 31.12.2017.

Таким чином з урахуванням наведених вище обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розрахунок земельного податку відповідачем здійснений із врахуванням нормативної грошової оцінки затвердженої рішенням Коломийської міської ради від 24.12.2010 №37-2/2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Коломиї», термін дії якого завершився 01.01.2018.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, при розрахунку позивачу земельного податку податковий орган застосував недіючу величину нормативної грошової оцінки і, як наслідок, протиправно визначив ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2020 року в розмірі 24431,14 грн.

Що стосується покликань апелянта на ту обставину, що земельний податок позивачу нарахований з урахуванням рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області №3783-47/2019-47 від 27.06.2019 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2020 рік», яке набрало чинності з 01.01.2020 та яким визначено ставку земельного податку за земельну ділянку нормативну грошову оцінку яких проведено, та земель загального користування у розмірі 1 відсотку від їх нормативної грошової оцінки, то апеляційний суд вважає такі необґрунтованими з урахуванням наведених вище висновків суду та крім цього зазначає наступне.

Наведені вище норми законодавства свідчать про те, що контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку.

У даному випадку відсутня чинна нормативна грошова оцінка земель міста Коломиї, з урахуванням якої відповідач мав би здійснити розрахунок земельного податку позивачу.

Щодо покликань апелянта на інші судові рішення з підстав нарахування земельного податку позивачу, за результатами розгляду яких у задоволенні позову було відмовлено, то колегія суддів апеляційного суду вважає такі необґрунтованими, оскільки обставини встановлені у справі №809/283/18 не містять обставин ідентичних у цій справі та обґрунтовані іншими доказами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що таке вказаним вище критеріям не відповідає, тому податкове повідомлення-рішення №2-0907 від 27.04.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім цього, оскільки нарахування і визначення розміру податкових зобов`язань є дискреційними повноваженнями відповідного податкового органу, враховуючи, що визначення позивачу податку оскаржуваним рішенням здійснено з порушенням норм чинного законодавства, і у суду відсутні всі необхідні вихідні дані для визначення позивачу податкового зобов`язання з земельного податку за 2020 рік із врахуванням статті 277 Податкового кодексу України, належним захистом порушеного права позивача є визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення №2-0907 від 27.04.2020 в повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі №300/1898/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. В. Глушко
С. М. Кузьмич