Справа № 156/656/22
Суддя: Малюшевська І. Є.
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/656/22
Провадження № 2-а/156/22/22
Рядок статзвіту № 140
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Малюшевської І.Є.,

з участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі адміністративну справу № 156/656/22

за позовною заявою ОСОБА_1 , представник - адвокат Білецька Інна Миколаївна

до Головного управління Національної поліції України у Волинській області,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

учасники процесу:

позивач - не прибув,

представник позивача - не прибув,

представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Волинській області - старший інспектор СРПП Крикавський Н.В.,

в с т а н о в и в :

І. Зміст спору

21.10.2022 року позивач через свого представника адвоката Білецьку І.М. звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 12.05.2022 року інспектором СРПП ВПД № 1 (с. Іваничі) Володимир-Волинського РВП капітаном поліції Ручином О.О. було винесено постанову серії БАБ № 799804 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП та керуючись ст.ст. 36, 284 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн за те, що 12.05.2022 року о 10 год 37 хв. в смт. Іваничі по вул. Грушевського ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21013 з/н НОМЕР_1 не будучи пристебнутим ременем безпеки, перед зупинкою транспортного засобу не увімкнув покажчик повороту, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, не мав посвідчення водія і реєстраційних документів на транспортний засіб, а в автомобілі відсутня аптечка, чим порушив п.п.2.3в, 9.2а, 15.9, 2.1а, 2.1б, 31.4.7 Правил дорожнього руху.

Із позовної заяви слідує, що позивач рухався на автомобілі «ВАЗ- 21013» в сел. Іваничі з дотриманням Правил дорожнього руху. На вимогу поліцейського Мощинський А.Б. зупинився відповідно до регламенту ПДР. До позивача підійшов інспектор ОСОБА_2 та попросив надати документи. Позивач пояснив поліцейському про безпричинну зупинку без наявності законних на те підстав. Однак, про причину зупинки поліцейський не повідомив. Документи поліцейському надав в електронному вигляді через застосунок «Дія». Проте, поліцейський, ОСОБА_2 сказав позивачу, що йому не підходять документи в електронному вигляді і попросив дати йому грошові кошти на сигарети, або він до нього застосує штраф за якесь порушення ПДР. Обурившись такими діями поліцейського, ОСОБА_1 зателефонував на гарячу лінію МВС та повідомив про дану ситуацію. Після чого інспектор відпустив позивача, а той продовжив подальший рух на автомобілі. Слід наголосити також на тому, що будь- яких звинувачень від поліцейського щодо відсутності аптечки чи інших порушень ПДР па місці зупинки позивачу не озвучувалось.

12.10.2022 року позивач отримав поштовий конверт від Іваничівського ВДВС у Володимир-Волинському районі із постановою про відкриття відносно ОСОБА_1 виконавчого провадження. А тому, позивач відразу ж самостійно звернувся у відділення виконавчої служби для отримання оскаржуваної постанови. Дану постанову позивач отримав 13.10.2022 року. Таким чином строк оскарження постанови позивач рахує з моменту її отримання, тобто з 13.10.2022 року, а постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП вважає такою, що не відповідає обставинам справи, винесена з порушенням вимог актів законодавства України, які регулюють Правила дорожнього руху та оформлення матеріалів справи, в результаті чого потягло за собою прийняття необґрунтованої постанови, яка за своєю формою і змістом не відповідає нормам закону, винесена без дотриманням норм процесуального права.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Волинській області старший інспектор СРПП Крикавський Н.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та вказав, що інспектор Ручин О.О., який виніс оскаржувану постанову, перебуває на пенсії, а матеріали про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 знищено, оскільки в ГУНП такі зберігаються протягом місяця.

Щодо обставин, на які посилається позивач у позові, ОСОБА_3 будь-яких пояснень надати не зміг.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 07.11.2022 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення з позовною заявою до адміністративного суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ст.ст. 262-263 КАС України за вимогами ст. 286 КАС України з викликом сторін по справі.

Станом на день розгляду справи відповідачем до суду не надано відзиву на позовну заяву з відповідними доказами, які б обґрунтовували правомірність прийнятого рішення. Повідомлення щодо поважності причин про неможливість надання вказаної інформації, до суду не надано. Враховуючи, що відповідач не скористався наданим правом на подання відзиву, до суду не надано будь-якої інформації про неможливість його подання, тому суд розцінює ненадання відповідачем відзиву на позов як такий, що подано без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відтак, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі позивача та його представника.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 12.05.2022 року інспектором СРПП ВПД № 1 (с. Іваничі) Володимир-Волинського РВП капітаном поліції Ручином О.О. було винесено постанову серії БАБ № 799804 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП та керуючись ст.ст. 36, 284 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн за те, що 12.05.2022 року о 10 год 37 хв. в смт. Іваничі по вул. Грушевського ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21013 з/н НОМЕР_1 не будучи пристебнутим ременем безпеки, перед зупинкою транспортного засобу не увімкнув покажчик повороту, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, не мав посвідчення водія і реєстраційних документів на транспортний засіб, а в автомобілі відсутня аптечка. У постанові констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.3в, 9.2а, 15.9, 2.1а, 2.1б, 31.4.7 Правил дорожнього руху (а.с.13).

Із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії БАБ № 799804 від 12.05.2022 року вбачається, що в такій відсутнє посилання на будь-які докази вчинення ОСОБА_1 вказаних у постанові адміністративних правопорушень.

Позивач заперечує факт вчинення ним вищевказаних правопорушень з підстав, викладених у позові.

В ході розгляду справи, відповідач Головне управління Національної поліції України у Волинській області, що є суб`єктом владних повноважень, отримавши 09.11.2022 ухвалу суду про відкриття провадження, у встановлений судом строк доказів правомірності прийнятого рішення не надав.

Також відповідачем не виконано вимогу суду про надання до 21 листопада 2022 року включно матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП.

V. Застосоване законодавство та висновки суду

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п. 2.1 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Пункт п.2.3 в) ПДР передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до п. 9.2а) ПДР перед початком руху і зупинкою водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

Згідно з п. 15.9 ПДР зупинка забороняється в тому числі ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п. 31.4.7 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у тому числі за відсутні медичної аптечки з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена.

Дослідивши матеріали цієї адміністративної справи, суд дійшов до таких висновків.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, в тому числі, надану позивачем копію постанови серії БАБ № 799804 від 12.05.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн за вищевказані правопорушення дійсно була винесена суб`єктом владних повноважень - відповідачем 12.05.2022 року.

Із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії БАБ № 799804 від 12.05.2022 року вбачається, що в такій відсутнє посилання на будь-які докази вчинення ОСОБА_1 вказаних у постанові адміністративних правопорушень.

Разом з тим, в ході розгляду справи, відповідач, що є суб`єктом владних повноважень, отримавши 09.11.2022 року ухвалу суду про відкриття провадження, у встановлений судом строк доказів правомірності прийнятого рішення не надав. Також відповідачем не виконано вимогу суду про надання до 21 листопада 2022 року включно матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки, позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Згідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інше.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.2 83, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на будь-який із доказів, що передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затвердже нанаказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства). Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 р.

Згідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не виконано вимоги ч.2 ст.77 КАС України щодо обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення, не надано суду доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення. Відповідачем при винесені постанови та до суду не надано доказів, які б підтвердили склад адміністративного правопорушення та на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 конкретних адміністративних правопорушень. Відтак, суд позбавлений можливості перевірити, чи наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП.

Відповідач, складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення відносно позивача діяв в порушення ст.280 КУпАП - не з`ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення та визначив покарання у межах санкції ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення, що вказує на неправомірність дій відповідача та обґрунтованість позовних вимог позивача. З огляду на зазначене, відповідачем не дотримано приписи статті 283 КУпАП, а доводи позивача про те, що він керував транспортним засобом в межах населеного пункту, належними та допустимими доказами по справі не спростовані.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню за відсутністю в його діях події та складу даних адміністративних правопорушень.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 496,20 гривні, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 20.10.2022 року (а.с.1) та № Р24А519025855D03359 від 22.11.2022 року, то з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Волинській області на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у даній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 242, 286 КАС України, ст. 276, 280, 293 КУпАП, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати винесену інспектором СРПП ВПД № 1 (с. Іваничі) Володимир-Волинського РВП капітаном поліції Ручином О.О. постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 799804 від 12.05.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - адвокат Білецька Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, , місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська обл.

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2022 року.

Суддя І. Є. Малюшевська