Справа № 160/15873/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 листопада 2022 року Справа №160/15873/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши заяву представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року по справі №160/15873/20,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року по справі №160/15873/20 позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання протиправною бездіяльності, стягнення індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 18.11.2016 року по 30.11.2018 року, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць - січень 2008 року. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 18.11.2016 року по 30.11.2018 року.

Означене судове рішення набрало законної сили 05.03.2021 року.

31.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро надійшла заява про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року по справі №160/15873/20.

В обгрунтування заяви представником відповідача вказано, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №160/15873/20 фінансово-економічним відділом КЕВ м. Дніпро проведено розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 та розрахунок компенсації втрати частини доходів. Також складено додаткову заявку-розрахунок на фінансування для виплати, яку 26.08.2022 року направлено забезпечувальному фінансовому органу. Станом на дату подання клопотання кошти не надійшли. Враховуючи умови воєнного стану вказати строки надходження коштів неможливо.

Крім того, відповідачем зазначено, що для виконання вищевказаного рішення суду відповідачу необхідні банківські реквізити (номер поточного рахунку). 26.08.2022 року на адресу ОСОБА_1 повторно було направлено лист з проханням повідомити необхідні реквізити рахунку для виплати грошових коштів. У матеріалах справи № 160/15873/20 містяться звернення КЕВ м. Дніпро до ОСОБА_1 від 2021 року щодо повідомлення про банківські реквізити. Останнім їх не надано, що значно ускладнює виконання рішення суду.

Згідно з довідкою управління з організаційного забезпечення суду справа №160/15873/20 передана судді Захарчук-Борисенко Н.В. 28.10.2022 року.

Ухвалою від 01.11.2022 року заяву представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду призначено до розгляду у судовому засіданні 15.11.2022 року.

У судовому засіданні 15.11.2022 року позивачем та представником відповідача підтримано клопотання про відстрочення виконання рішення суду по справі №160/15873/20.

Вирішуючи питання щодо відстрочення виконання рішення суду, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У постанові від 06.12.2019 року у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Відповідно до ч.1 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частинами 4, 5 статті 378 КАС України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч.5 ст.378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

На підставі вищевикладеного та, зважаючи на той факт, що позивач не заперечує проти відстрочення виконання рішення по справі №160/15873/20, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника відповідача від 31.08.2022 року.

Керуючись статтями 248, 256, 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про відстрочення виконання рішення по справі №160/15873/20 до кінця 2022 року задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №160/15873/20 до 31.12.2022 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко