Справа № 480/4612/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2022 року Справа № 480/4612/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4612/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивує тим, що позивач під час здійснення перевезення не виступав автомобільним перевізником у розумінні частини 1 статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки він не надавав послуг з перевезення вантажу третім особам, а здійснював перевезення вантажу в некомерційних цілях для власних потреб, що вбачається з копії товарно-транспортної накладної №Р176 від 27.01.2022р., в якій автомобільним перевізником, замовником та вантажоодержувачем визначено ТОВ «ВП «ПОЛІСАН». А тому він не повинен був надавати на рейдову перевірку роздруківку даних роботи тахографа та особисту карту водія.
Крім того, позивач зазначає, що, оскільки акт складено 27.01.2022р., то на дату розгляду справи та винесення відповідної постанови від 11.07.2022р. всупереч ч.1 ст.38 КУпАП минуло більш ніж два місяці, то у відповідача були відсутні будь-які підстави для притягнення ТОВ «ВП «ПОЛІСАН» до відповідальності за порушення законодавства на автомобільному транспорті та застосування адміністративно-господарського штрафу.
З урахуванням ч.2 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V та у зв`язку з відсутністю серед основних завдань, виконання яких покладено на Державну службу України з безпеки на транспорті згідно з п. 4 Положення «Про Державну службу України з безпеки на транспорті», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 та ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт», у відповідача відсутні будь-які повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання правил здійснення господарської діяльності та можливість накладення адміністративно-господарський санкцій в строки, визначені ч. 1 ст. 250 ГК України, тобто протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через рік з дня порушення суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративних стягнень за порушення законодавства на автомобільному транспорті.
Того ж дня відкрито провадження у справі в іншій частині позовних вимог, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просив: зупинити дію постанови № 235477 від 11.07.2022 про застосування адміністративного-господарського штрафу, винесеної начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Юрієм Макарухою, та зупинити стягнення на підставі цієї постанови до набрання рішенням суду законної сили у цій справі.
Ухвалою від 18.07.2022р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
26.08.2022р. представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення згідно з постановою №235477 від 11.07.2022р. про застосування адміністративного-господарського штрафу за виконавчим провадженням №ВП69709805 до набрання рішенням суду законної сили у цій справі.
На підставі розпорядження керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду від 29.08.2022р. №74 з метою розгляду заяви про забезпечення позову у строки, встановлені КАС України, справа №480/4612/22 була передана для повторного автоматичного розподілу для залучення до складу суду при розгляді цієї справи іншого судді замість Павлічек В.О., яка на той час перебувала у відпустці.
За наслідками повторного автоматичного розподілу судової справи призначена суддя Осіпова О.О.
Ухвалою від 29.08.2022р. справа прийнята до розгляду, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Того ж дня судом прийнята ухвала про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення згідно з постановою № 235477 від 11.07.2022р. про застосування адміністративного-господарського штрафу за виконавчим провадженням №ВП69709805 до набрання рішенням суду законної сили у цій справі, оскільки органом державної виконавчої служби вчиняються дії щодо її примусового виконання.
Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.
Також представник відповідача не погоджується із твердженнями представника позивача, що транспортний засіб, який перевірявся посадовою особою Укртрансбезпеки, не надавав послуги з перевезення вантажу третім особам, а здійснював перевезення вантажу в некомерційних цілях для власних потреб, а тому позивач не повинен надавати на рейдову перевірку роздруківку даних роботи тахографа та особисту карту водія, оскільки у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39, ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажу.
Щодо розгляду справи після спливу двомісячного терміну представник Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті зазначає, що відповідно до частини першої статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Тому, враховуючи викладене, він вважає оскаржувану постанову правомірною та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
12.10.2022р. представником ТОВ "Виробниче підприємство "Полісан" подано відповідь на відзив, згідно з якою позивачем разом з позовною заявою були надані належні докази здійснення перевезення вантажу водієм ТОВ «ВП «ПОЛІСАН» ОСОБА_1 в некомерційних цілях для власних потреб. Водночас зазначена в відзиві на позовну заяву інформація щодо здійснення перевезення вантажу водієм ОСОБА_2 не відповідає дійсності.
Контроль за тривалістю робочого часу та періодами відпочинку водія позивача здійснюється шляхом ведення індивідуальної контрольної книжки, що не суперечить вимогами Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010р. №340.
Під час проведення перевірки водій ОСОБА_1 зазначав про наявність належним чином заповненої індивідуальної контрольної книжки, яка не бралась до уваги старшим державним інспектором відділу державного контролю за безпекою на транспорті Гончаровим О.М.
З урахуванням положень абз. 1 ч. З ст. 254, ч. 5 ст. 254 , ч.1 ст. 255 Цивільного кодексу України, строк на розгляд справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті, яке виявлено 27 січня 2022 року, спливав 28 березня 2022 р. При цьому, чинне законодавство України не передбачає жодних підстав для подовження цього строку, в тому числі, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.
Таким чином, оскаржувана постанова від 11 липня 2022 року № 235477 про застосування адміністративно-господарського штрафу, на думку представника позивача, винесена відповідачем з порушенням строку, передбаченого п. 25 Порядку та підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 27.01.2022 року посадовими особами Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено перевірку транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 .
Під час перевірки було виявлено наступне порушення: перевезення вантажу ТТН №Р176 від 27.01.2022р. транспортним засобом, який облаштований тахографом, за відсутності на момент перевірки документів, перелік яких ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме роздруківки даних тахографа з 31.12.2021р. до 27.01.2022р. водій ОСОБА_2 не використовує картку водія до цифрового тахографа.
«Пояснення водія про причини порушень» у відповідній графі викладені наступним чином: «Не згоден, дія Інструкції №385 не поширюється при перевезенні вантажів транспортним засобом для власних потреб, тому водій не зобов`язаний мати при собі особисту картку водія». Акт водієм підписано.
На підставі наявного порушення складено акт №327177 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
11.07.2022 року була винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №235477, в якій вказано про порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок інспектора щодо надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", з огляду на відсутність на момент перевірки роздруківки даних тахографа, особистої картки водія до тахографа, чим порушено п. 3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010р.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон № 2344-III).
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно зі статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.
Згідно із приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 48 Закону передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Відповідно до частини 2 статті 49 Закону водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Відповідно до статті 34 Закону N2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Отже, враховуючи вимоги Закону N2344-ІІІ, перевізник має забезпечити, а водій мати при собі та пред`являти для перевірки відповідні документи.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про транспорт" №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Статтею 18 Закону №2344-ІІІ передбачено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Відповідно до пункту 1.4 цієї Інструкції контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
Згідно з пунктом 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994 016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Пунктом 3.5. Інструкції № 385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.
Відповідно до п. 3.6. Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Таким чином, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу та роздруківку даних роботи тахографа.
Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни 28 днів з дня її закінчення.
У разі використання цифрового тахографа водій зобов`язаний використовувати особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.
Згідно з п. 7.1 Положення №340 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Отже, водії мають надавати інспектору для контролю картку водія у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом (якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, то водій веде індивідуальну контрольну книжку водія).
Проте, під час проведення перевірки транспортного засобу 27.01.2022р. водієм не надано роздруківки даних за період з 31.12.2021р. до 27.01.2022р., що вбачається зі змісту акту перевірки та не заперечується представниками сторін у справі.
Щодо тверджень представника позивача про те, що під час складання акта позивач не здійснював господарську діяльність, а користувався транспортним засобом для власних некомерційних потреб, а тому водій не зобов`язаний був пред`являти документи, необхідні для надання послуг з автоперевезень вантажу, суд зазначає, що, як передбачає абзац 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.
Відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення пасажирів застосовується саме до перевізників.
За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах (стаття 29 Закону № 2344-ІІІ).
Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39, ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажу.
З аналізу наданої відповідачем до матеріалів справи товарно-транспортної накладної №Р176 від 27.01.2022р. суд встановив, що замовником значиться ТОВ ВП "Полісан", автомобільним перевізником та вантажоодержувачем - також ТОВ ВП "Полісан", а вантажовідправником ТОВ «Рента-Прим», отже позивач фактично виступає перевізником товару за власний кошт.
З акту проведення перевірки від 27.01.2022р. №327177 також встановлено, що транспортний засіб - спеціалізований вантажний сідловий тягач - DAF модель FT XF 105 460 номерний знак НОМЕР_1 , належить ТОВ ВП "Полісан", що не заперечувалось позивачем.
Отже, ТОВ ВП "Полісан" є автомобільним перевізником, який здійснював перевезення товару за власний кошт, що відповідає приписам статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Окрім того суд враховує, що відповідно до пункту "а" частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.
Згідно із частиною 3 статті 10 Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.
В той же час, ведення тахографу чи індивідуальної контрольної книжки водія передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон.
Так, відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).
Отже, водії, які здійснюють перевезення з використанням вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що перевезення будь-якого вантажу, в тому числі й особистого, вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон не звільняє водія від необхідності мати роздруківку даних тахографа, особисту картку водія до тахографа під час транспортування товару у разі обладнання автомобіля тахографом.
З акту перевірки від 27.01.2022р. №327177 суд встановив, що у зазначеному акті встановлена відсутність роздруківки даних тахографа та особистої картки водія до тахографа.
Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника, яким є ТОВ "ВП "Полісан", що здійснювало перевезення вантажу, а отже, саме вказане товариство є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно було винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу від 11 липня 2022 року № 235477.
При цьому, щодо посилань представника позивача на зазначення в акті перевірки від 27.01.2022р. №327177 прізвища водія « ОСОБА_2 » в графі «пояснення водія про причини порушень» замість правильного прізвища « ОСОБА_1 », який здійснював перевезення вантажу, суд вважає необхідним відмітити, що допущена помилка є опискою, яка не впливає на зміст акта та не спростовує факту вчиненого товариством порушення вимог закону.
Крім того, в графі акту «Водій» вказано правильне прізвище водія як « ОСОБА_1 » та у відповідних графах наведені чіткі дані щодо транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення.
Тому таке формальне порушення не породжує будь-яких правових наслідків для оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
Щодо доводів представника позивача про те, що під час проведення перевірки водій ОСОБА_1 зазначав про наявність належним чином заповненої індивідуальної контрольної книжки, яка не бралась до уваги старшим державним інспектором відділу державного контролю за безпекою на транспорті Гончаровим О.М., суд відмічає, що зі змісту акту перевірки від 27.01.2022р. №327177 не вбачається таких зауважень.
Зокрема, в акті перевірки у графі «пояснення водія про причини порушень» викладені наступним чином: «Не згоден, дія Інструкції №385 не поширюється при перевезенні вантажів транспортним засобом для власних потреб, тому водій не зобов`язаний мати при собі особисту картку водія».
Інших пояснень не висловлено. Тому такі доводи судом до уваги не приймаються.
З приводу доводів представника позивача про пропущення передбачених ст.38 КУпАП строків притягнення ТОВ "Виробниче підприємство "Полісан" до відповідальності за порушення законодавства на автомобільному транспорті та застосування адміністративно-господарського штрафу суд звертає увагу, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року, яка набрала законної сили, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративних стягнень за порушення законодавства на автомобільному транспорті, тому такі доводи не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, у названій категорії адміністративних справ тягар доказування правомірності прийнятого рішення та, відповідно, обставин, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, законодавцем покладається на суб`єкта владних повноважень, який виступає відповідачем у справі.
З огляду на вказане, при ухваленні рішення в даній справі суд враховує доводи та аргументи відповідача, які підтвердженні належними та допустимими доказами.
Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.
Вжиті заходи забезпечення адміністративного позову підлягають скасуванню з набранням законної сили судовим рішенням.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Полісан" до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити в повному обсязі.
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова