Справа № 320/14020/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.

пр-к позивача Чернявська О.Д.

пр-к відповідача Збаржевецький О.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрод стандарт» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, -

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропрод стандарт» звернулось з позовом до Київської митниці, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці від 13.10.2021 №UA100110/2021/000026/2 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товару позивача встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності та не містять достовірних, об`єктивних відомостей для підтвердження числового значення заявленої позивачем митної вартості товару. Відтак, на думку відповідача, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) застосуванню не підлягає.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 листопада 2022 року.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну правову оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права.

За наведених у відзиві обставин, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року без змін.

Судове засідання, призначене на 16 листопада 2022 року не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Повісткою-повідомленням Шостого апеляційного адміністративного суду призначено наступне судове засідання у даній справі на 21 листопада 2022 року.

16 листопада 2022 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрод стандарт» надійшло клопотання про участь у розгляді цієї справи в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Агропрод Стандарт»( ідентифікаційний код 39767992, місцезнаходження: 08129, Київська область, Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, будинок 26), зареєстроване як юридична особа 27.04.2015, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0057860.

09.10.2019 між позивачем та компанією Esportadora Agromar S.А, Чилі укладено зовнішньоекономічний контракт №1019 на постачання товарів (далі - Контракт 1019).

Відповідно до п.1.1 Контракту 1019 Покупець купує на заводі Продавця: родзинки в асортименті, за цінами, та кількості, вказаної в Додатках до Контракту, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 7.1, 7.2 Контракту 1019 оплата здійснюється на наступних умовах: 25% передоплати протягом семи днів після підписання і отримання по електронній пошті Контракту, Доповнення/специфікаціїі рахунку (інвойсу).

Решта 75% протягом семи робочих днів після отримання по email всіх копій документів, зазначених у п. 6.1 Контракту.

Додатком від 22.07.2021 №4 до Контракту 1019 сторони домовились про поставку партії товару «родзинки» масою нетто 20,0 т. Ціна товару на умовах поставки CFR Україна (Одеса/Південний/Чорноморськ) складає 1750 дол. США/т, загальна вартість - 35000 дол. США.

На підставі виставленого рахунку (Proforma Invoice) від 22.07.2021 №1019/4, яким умови оплати змінено на 20% передоплати та 80% постоплати, та додатку №4 від 22.07.2021 до Контракту 1019 ТОВ «Агропрод Стандарт» сплачено на користь продавця 7000,00 дол.США передоплати, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №78 від 03.08.2021. Решта 80% у розмірі 28000,0 дол.США вартості сплачена за платіжним дорученням в іноземній валюті від 22.09.2021 №82. Вищевказана ціна товару також підтверджується комерційним інвойсом від 28.08.2021 №606.

08.10.2021 ТОВ «ДМ АДВАНС» за договором про надання послуг митного брокера №Б-0112/18 від 06.12.2018 було заявлено від імені ТОВ «Агропрод Стандарт» до митного оформлення за ЕМД №UA100110/2021/719347 товар «Виноград сушений: Родзинки, тип Crimson, розмір Medium в коробках по 10кг, дата виготовлення 08.2021 року - 20000кг. Виробник: Exportadora Agromar S.A» на умовах поставки CFR Одеса згідно Інкотермс 2010, загальною вартістю - 35000 дол.США, разом із супровідними документами для підтвердження заявленої митної вартості та її методу, за переліком визначеним у графі 44, зокрема: рахунок-проформа від 22.07.2021 №1019/4; рахунок-фактура (інвойс) від 28.08.2021 №606; коносамент від 28.08.2021 №0WC9QN1MA; платіжні доручення про сплату за товар №78 від 03.08.2021, від 22.09.2021 №82; прайс-лист від 22.07.2021; зовнішньоекономічний контракт від 09.10.2019 №1019; додаток № 4 від 22.07.2021 до Контракту №1019.

Митну вартість визначено позивачем за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору відповідно до ст. 58 МК України.

Листом від 12.10.2021, направленим засобами електронного зв`язку, посадовою особою митниці повідомлено декларанта, що: «при проведенні контролю правильності визначення митної вартості під час проведення митного контролю і митного оформлення, відповідно до статей 53, 54 Митного кодексу України на підставі наданих Вами документів, встановлено наступне: - п. 6.1 контракту від 09.10.2019 №1019 передбачено перелік документів які повинні слідувати разом з вантажем; - платіжне доручення від 03.08.2021 №78 посилається на проформу-інвойс 1019/4. Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Відповідно до частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні відповідно до частини десятої статті 58 Кодексу. Враховуючи вищезазначене, відповідно до п.3 статті 53 МКУ для встановлення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів Вам запропоновано надати основні та додаткові документи протягом 10 календарних днів (за наявності)».

На підставі вимог статей 53, 54 Митного кодексу України повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності), а саме: 1) усі додатки до зовнішньоекономічного контракту у разі їх наявності; 2) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту; - прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) якщо здійснювалося страхування, 5) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) розрахунок ціни (калькуляцію), 9)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимог контролюючого органу позивачем подано лист від 12.10.2021 б/н, в якому зазначено про безпідставність вимог митниці, з зазначенням що декларантом подано всі передбачені ст. 53 МК України документи для підтвердження заявленої митної вартості .

13.10.2021 Київською митницею Держмитслужби було винесене рішення №UA100110/2021/000026/2 про коригування митної вартості товарів, за яким скориговано митну вартість спірного товару за другорядним методом 2 г (резервний метод), посилаючись на те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): «документи, зазначені у частині другій ст.53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а декларантом не подано в повному обсязі додаткових документів на письмову вимогу митного органу згідно ч.3, 4 ст. 53 МК України».

З урахування зазначеного, Київською митницею складено картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів.

З метою здійснення митного оформлення товару та випуску товарів у вільний обіг, позивачем подано ЕМД від 13.10.2021 №UA100110/2021/719578, з урахуванням рішення про коригування митної вартості, що призвело до завищення розміру митних платежів на загальну суму 354 130,56 грн.

Вважаючи протиправними рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся зданим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативним актом, що регламентує питання митної справи, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга). У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (пункти 1-8 частини третьої). У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - розрахунок ціни (калькуляцію) (частина четверта).

Згідно статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу(частина друга). За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя). Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: - упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; - у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; - у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; - проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; - звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; - застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п`ята). Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста).

Отже, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Відтак, такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

З матеріалів справи встановлено, що документи, які були подані позивачем до митного оформлення, а саме: рахунок-проформа від 22.07.2021 №1019/4; рахунок-фактура (інвойс) від 28.08.2021 №606; коносамент від 28.08.2021 №0WC9QN1MA; платіжні доручення про сплату за товар №78 від 03.08.2021, від 22.09.2021 №82; прайс-лист від 22.07.2021; зовнішньоекономічний контракт від 09.10.2019 №1019; додаток № 4 від 22.07.2021 до Контракту №1019 не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей.

Також, зокрема, п.6.1 контракту містить такий перелік і всі документи із цього переліку, які є обов`язковими для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч.2 ст. 53 МК України було подано до митного оформлення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митним органом не наведено жодної розбіжності у числових показниках заявленої митної вартості з таких документів, що доводить правильність її визначення та методу визначення митної вартості та вказує на формальність вимог митниці.

Крім того, за вимогами п.3 ч.2 ст. 53 МК України, для підтвердження правильності заявленої митної вартості надається рахунок-фактура (інвойс), що і було виконано декларантом, зокрема, надано рахунок-фактуру (інвойс) від 28.08.2021 №606.

Отже, цей рахунок входить до переліку документів, що передаються продавцем разом з товаром відповідно до п.6.1 контракту від 09.10.2019.

Проформа надається за вимогами ч.2 ст. 53 МК України, виключно у випадку, якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу. Разом з ти, контракт №1019 передбачає купівлю-продаж товару.

Колегія суддів звертає увагу, що повідомлення про витребування додаткових документів не містить вимоги про надання проформи-інвойсу. Спосіб розрахунку за поставлені товари, на порушення якого посилається відповідач як на підставу винесення оскаржуваного рішення, всупереч вимогам ч. 3 ст. 53 МК України, не має жодного впливу на числові значення складових митної вартості, протилежне Відповідачем не доведено.

Митна вартість товару у вищевказаному інвойсі, додатку №4 до контракту, платіжних дорученнях №78 від 03.08.2021, від 22.09.2021 №82 є ідентичною. Проформа інвойс №1019/4 містить умови оплати 20/80%.

Крім того, повідомлення про витребування додаткових документів та графа 33 оскаржуваного Рішення не містять жодних посилань на необхідність перевірки способів розрахунку за поставлені товари, отже апелянт посилається на обставини, що не були покладені в основу оскаржуваного рішенням та на підтвердження яких відсутні докази, що суперечить ч.2 ст. 77 КАС України.

Так, умовами поставки товарів за ЕМД 08.10.2021 № №UA100110/2021/719347 є CFR Одеса згідно Інкотермс 2010.

Керуючись вимогами п. 2.2 Контракту 1019 ціна товару включає, крім вартості товару, вартість поставки згідно базису поставки, який трактується відповідно до Інкотермс 2010.

Умовами поставки CFR згідно Інкотермс 2010 передбачено, що витрати на транспортування товару несе Продавець, а отже вони вже включені до ціни товару та не підлягають окремому підтвердженню.

Згідно п.5 ч.2 ст. 53 МК України, документи, що підтверджують вартість транспортування подаються виключно у тих випадках, коли такі витрати не включені до вартості товару, відтак у позивача не існує обов`язку надати такі документи, як і не існує об`єктивної можливості їх надання, оскільки такі документи не входять до переліку документів, передбаченого п.6.1 Контракту 1019.

Крім того, посилаючись на сумніви щодо вартості транспортування, посадовою особою митниці не витребуваного жодного документу у позивача, що міг би бути навіть потенційно підтвердженням саме витрат на транспортування.

За приписами ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами наведених правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган має право витребувати, а позивач - зобов`язаний надати докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, підстав для коригування митної вартості товару у Київської митниці Держмитслужби не було.

Декларантом були надані усі документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію товару.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в порушення наведених норм Митного кодексу України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки. Відповідачем не зазначено, митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 25.11.2022р.)