Справа № 607/16771/22
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 Справа №607/16771/22

23 листопада 2022 року Справа № 607/16771/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Відділу державного нагляду у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20 вересня 2022 року №324480, винесеної начальником відділу В. Сушко.

В обгрунтування позову позивачем зазначено, що оскаржуваною постановою, на підставі акту №342031 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, його, як перевізника, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Вказаний акт складено про причині відсутності у водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом на час перевірки, товарно-транспортної накладної при виконанні вантажних перевезень. Однак, він не є суб`єктом господарювання, його свідоцтво про підприємницьку діяльність анульовано в 2019 році у зв`язку з виходом на пенсію, а тому він не є перевізником.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

З`ясовуючи відповідність позовної заяви вказаним вимогам, суд зазначає наступне.

Як вбачається із позовної заяви та долучених до неї документів, предметом спору є оскарження постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу не є притягненням до адміністративної відповідальності, передбаченої нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки адміністративно-господарський штраф є одним із видів адміністративно-господарських санкцій, передбачених нормами Господарського кодексу України, який може встановлюватися виключно законами.

При цьому, суд виходить із положень ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», згідно якої, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 238 ГК України також передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно заявленого адміністративного позову та долученої постанови вбачається, що предметом спору є оскарження позивачем дій суб`єкта владних повноважень щодо застосування господарсько-фінансових санкцій, передбачених ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а не рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності та не накладено адміністративного стягнення відповідно до положень КУпАП.

Частиною першої статті 20 КАС України визначено вичерпний перелік адміністративних справ, що підлягають розгляду загальними судами як адміністративними.

Відповідно до вимог частини другої статті 20 КАС України, усі справи, крім визначених частиною першою статті 20 КАС України, підсудні окружним адміністративним судам.

Таким чином, оскільки спір виник з приводу застосування до суб`єкта господарювання господарсько-фінансових санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а не щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що зазначений спір, відповідно до предметної юрисдикції адміністративних судів, має розглядатись відповідним окружним адміністративним судом.

Діюче процесуальне законодавство не передбачає можливості повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження за такою заявою в разі її предметної непідсудності суду.

Відповідно до вимог статті 318 прийняте судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Разом з цим, пунктом 2 частини 1 ст.29 КАС України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На думку суду вказана норма підлягає застосуванню і в даному випадку.

Згідно з положеннями частини першої статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У позовній заяві зазначено, що місцем реєстрації позивача є проспект С. Бандери, 96/146, м. Тернопіль. Місцезнаходженням відповідача зазначено: вул. Тролейбусна, 12, м. Тернопіль.

Відтак, дана справа предметно підсудна окружному адміністративному суду, яким є Тернопільський окружний адміністративний суд.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За вказаних обставин та враховуючи те, що дана справа предметно не підсудна Тернопільському міськрайонному суду, вказану справу слід передати за підсудністю до Тернопільського окружного адміністративного суду для розгляду.

Згідно із ч. 8 ст. 29 КАС України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Керуючись ст. 20, 21, 29, 30, 256, 294, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу передати за підсудністю на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду (м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Суддя Позняк В.М.