Справа № 440/7734/22
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2022 року м. ПолтаваСправа №440/7734/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними та скасування постанов від 26.08.2022 про відкриття виконавчих проваджень №№ 69727278, 69727439.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність та необґрунтованість спірних постанов, оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 у справі №440/17868/21 не набрало законної сили внаслідок його оскарження боржником до суду апеляційної інстанції.

2. Позиція відповідача та третьої особи.

Відповідач позов не визнав, у відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 38-39/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що оспорювані постанови є правомірними, оскільки під час відкриття виконавчого провадження державний виконавець здійснює перевірку виконавчого документа лише щодо його відповідності вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження". За твердженням представника відповідача, надані стягувачем разом із заявами про примусове виконання виконавчі документи відповідали вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", підстав для повернення виконавчих документів стягувачу не було.
Представник третьої особи надала до суду письмові пояснення, у яких просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 59-62/. При цьому зазначила, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 у справі №440/17868/21 набрало законної сили 05.05.2022, а 11.07.2022 стягувачу видано виконавчі листи. Натомість, апеляційну скаргу на судове рішення боржник подав лише 15.08.2022, тобто вже після набрання рішенням суду законної сили.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні). Цією ухвалою до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 .
У ході підготовки справи до судового розгляду суд встановив, що на підставі наказу Міністерства юстиції України від 20.09.2022 №3959/5 назву відповідача змінено на відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 у справі №440/17868/21 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2016 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.0.12016 по день фактичної виплати індексації /а.с. 67-69/.
11.07.2022 Полтавським окружним адміністративним судом видано стягувачу виконавчі листи №440/17868/21 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум та про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації /а.с. 48, 55/.
26.08.2022 представник стягувача, адвокат Сидоренко І.О. звернулась до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявами про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчих листів /а.с. 45, 52/.
Того ж дня державним виконавцем відкрито виконавчі провадження №69727278 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум /а.с. 49/ та №69727439 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації /а.с. 57/.
Не погодившись з цими постановами, позивач оскаржив їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України /пункт 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"/.
Частиною першою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
У силу положень частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 названого Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою цієї статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів /абзац перший частини шостої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"/.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У цій справі спір стосується правомірності постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів, виданих судом.
Перевіряючи правомірність спірних постанов на відповідність вимогам до легітимності актів індивідуальної дії, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, суд виходить з таких міркувань.
Суд зауважує, що Закон України "Про виконавче провадження" зобов`язує державного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа разом із заявою стягувача про його примусове виконання вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.
Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження".
Суд дослідив наявні у матеріалах справи копії виконавчих листів №440/17868/21, виданих 11.07.2022 Полтавським окружним адміністративним судом на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 у справі №440/17868/21, та встановив, що виконавчі документи відповідають вимогам, зазначеним у частині першій статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
Наведений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
У спірних відносинах визначені частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для повернення виконавчого документа стягувачу - відсутні.
Стосовно доводів боржника про оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 у справі №440/17868/21 до суду апеляційної інстанції суд встановив, що відповідна апеляційна скарга зареєстрована військовою частиною НОМЕР_1 08.08.2022 за вих.№1072 та надіслана до Другого апеляційного адміністративного суду 15.08.2022 /а.с. 11-20/, тоді як рішення суду першої інстанції набрало законної сили 05.05.2022.
Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.
Отже, оскарження рішення суду першої інстанції за межами строків, визначених статтею 295 КАС України, є підставою для зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом апеляційної інстанції строку подання апеляційної скарги та/або прийняття скарги до розгляду.
Водночас наведені обставини не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.
У контексті наведеного суд враховує, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 відмовлено у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі №440/17868/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 70-71/.
Зокрема, в ухвалі суду, що набрала законної сили з моменту її проголошення, викладено висновок про правомірність видачі стягувачу виконавчих листів у справі №440/17868/21, на підставі яких державним виконавцем відкриті виконавчі провадження №№ 69727278, 69727439.
Обставини запровадження на території України воєнного стану з 24.02.2022 не впливають на здійснення судочинства та виконання судових рішень, що набрали законної сили, адже відповідно до частини другої статті 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Факт несвоєчасного отримання боржником копії судового рішення, на який покликався позивач у поданій до суду позовній заяві, має бути оцінений судом апеляційної інстанції у контексті з`ясування питання про наявність підстав для поновлення строку на оскарження цього рішення.
Поряд з цим, згадана обставина не свідчить про протиправність постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, адже останній у силу положень Закону України "Про виконавче провадження" не наділений повноваженнями щодо перевірки правомірності видачі виконавчих документів.
Згідно зі статтею 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. У свою чергу, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголосив, що " це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію . Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97, пункт 41). " Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції" (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.09 (заява №40450/04), пункти 51, 54).
Отже, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У силу частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
З урахуванням наведеного суд зауважує, що право на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Разом з тим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідач у ході розгляду справи довів, що відкривши виконавчі провадження №№ 69727278, 69727439 на підставі заяв представника боржника, адвоката Сидоренко І.О. від 26.08.2022 про примусове виконання рішення суду та виконавчих листів №440/17868/21, виданих 11.07.2022 Полтавським окружним адміністративним судом на виконання рішення цього суду від 04.04.2022 у справі №440/17868/21, головний державний виконавець ВПВР УЗПВР у Полтавській області ОСОБА_2 діяв у відповідності до вимог частини другої статті 19 Конституції України та Закону України "Про виконавче провадження".
Натомість, позивач не надав суду належних та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про невідповідність спірних постанов вимогам чинного законодавства.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про правомірність постанов державного виконавця від 26.08.2022 про відкриття виконавчих проваджень №№ 69727278, 69727439 та, як наслідок, безпідставність позовних вимог військової частини НОМЕР_1 .
Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 4962,00 грн /а.с. 28/, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 29/.
Відповідач та третя особа доказів понесення судових витрат не надали.
З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем та третьою особою судових витрат, підстав для їх розподілу немає.
Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів після складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кукоба