Справа № 947/36028/21
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі судового засідання Прокопенко І.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в обґрунтування зазначивши наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4983718 від 03 листопада 2021 року, прийнятою інспектором УПП у Одеській області Ткаченком Є.М., його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Вважає, що вказана постанова винесена незаконно і підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, йому не було продемонстровано, чим зафіксовано швидкість 99 км/год., де, коли та за яких обставин здійснювалася фіксація швидкості автомобіля. При цьому поліцейський демонстрував у своїх руках ніби прилад для вимірювання швидкості та демонстрував документи на цей прилад, однак фіксацію самої швидкості руху транспортного засобу йому не демонстрував, а також не вказав це в оскаржуваній постанові.

Зазначає, що при розгляді справи поліцейським порушено норми матеріального та процесуального права. В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини. Також працівник поліції при розгляді справи протиправно позбавив його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При винесенні зазначеної постанови поліцейський не надав можливості скористатися правовою допомогою. Крім того, поліцейський не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у той момент перебували на місці зупинки його транспортного засобу і стверджували, що дії поліцейського з вимірювання швидкості шляхом застосування приладу в ручному режимі незаконні.

Застосування поліцейським адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази щодо місцезнаходження дорожнього знаку «3.29, 3.31, 30.3». Крім того, у цій постанові відсутні посилання на докази перевищення ним швидкості, не міститься даних, яким приладом, коли та за яких обставин було виявлено таке перевищення.

Йому, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ні наявність самих знаків, ні наявність законності їх розташування на вказаній ділянці дороги, ні докази вчинення ним правопорушення для ознайомлення не надано.

Таким чином, вважає, що грубо порушено вимоги ст. 268 КУпАП, так як фактично інспектором розгляд справи не здійснювався.

На його зауваження про роз`яснення йому його прав, інспектор Ткаченко Є.М. заявив, що він уже розглянув справу і виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. На його зауваження про те, що його дії незаконні, інспектор заявив, що він має право оскаржити все до суду.

Крім того, вважає, що ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Вказує, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 року про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Також просить суд врахувати, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації, що обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувалися обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Такі обставини, на його думку, свідчать про грубе порушення його прав, у тому числі і права на захист, оскільки коли він попросив надати йому захисника, йому було вручено постанову і вказано право оскарження її в суді. Таким чином, інспектором поліції Ткаченком Є.В. вчинено грубі порушення процедури розгляду адміністративної справи, здійснено незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу, стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

У зв`язку з цим, просить суд постанову серії ЕОА № 4983718 від 03 листопада 2021 року, прийняту інспектором УПП у Одеській області Ткаченком Є.М., згідно якої його, ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, визнати незаконною та скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з поданням позову в сумі судового збору 454 гривні.

Представником відповідача на адресу суду направлено відзив із заявою про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, оскільки такий строк пропущено з поважних причин. Так, у цій заяві вказують, що з метою збирання доказів у справі було вжито заходів щодо отримання з відділу зв`язку та телекомунікацій управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відеозаписів з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCАМ II LTI 20/20 № ТС008449 та відеозаписи з портативного відеореєстратора інспектора, які було здійснено під час зупинки транспортного засобу позивача.

Після чого, представником управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції було здійснено дослідження таких доказів та формування власної позиції по справі, яка міститься у відзиві на позовну заяву.

Повідомляють суд, що пропуск строку на подання відзиву на позовну заяву пов`язаний з необхідністю збирання та дослідження доказів, надмірним навантаженням по справах на представників управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, підготовкою матеріалів судово-претензійної роботи, листування з іншими органами влади тощо та фізичною неможливістю здійснити збирання та дослідження доказів по справі, опрацювання та подання відповідних матеріалів у п`ятнадцятиденний строк.

Суд, врахувавши позицію представника відповідача щодо поважності причин пропуску відзиву, прийшов до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З метою забезпечення конституційного права на судовий захист, керуючись основним завданням адміністративного судочинства, яким є своєчасне, справедливе та неупереджене вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд визнає поважними причини пропуску відповідачем строку на подання відзиву, та долучає його до матеріалів справи.

У поданому відзиві представник управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4983718 від 03 листопада 2021 року - без задоволення, в обґрунтування зазначивши про те, що 03 листопада 2021 року об 11 годині 25 хвилин в ході виконання службових обов`язків інспектором роти № 6 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ткаченком Є.М. за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Алтестове, 449 км автомобільної дороги М-05 «Київ-Одеса», виявив транспортний засіб «Acura MDX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, громадянина ОСОБА_1 , який рухався на вищевказаній ділянці дороги зі швидкістю 99 км/год. в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 49 км/год, чим порушив п. 12.9.б) Правил дорожнього руху.

Вищевказане адміністративне правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 № ТС008449 та підтверджується відеозаписом та роздруківкою із вищевказаного лазерного вимірювача швидкості руху «Відеозапис правопорушення ОСОБА_1 webm», «Роздруківка Трукам № ТС008449» та відеозаписами з портативного відео реєстратора інспектора «4».

На роздруківці файлу з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 № ТС008449 чітко зазначено: дата здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу 03.11.2021; місце здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу М-05; максимально допустима швидкість з якою може рухатися транспортний засіб 50 км/год; швидкість з якою рухався транспортний засіб під керуванням позивача 99 км/год; дистанція на якій здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу 161,0 м; серійний номер лазерного вимірювання швидкості руху транспортних засобів ТС008449, а також інша інформація.

Відтак, відповідно до покладених на поліцію завдань, інспектор відреагував на виявлене ним порушення Правил дорожнього руху та, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинив транспортний засіб «Acura MDX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, громадянина ОСОБА_1 .

На відеозаписі «4» чітко видно, як інспектор відходить до транспортного засобу «Acura MDX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився, як пізніше стало відомо, громадянин ОСОБА_1 , привітався, назвав своє прізвище та посаду.

В подальшому, інспектор повідомив громадянину ОСОБА_1 причину зупинки керованого ним транспортного засобу - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а саме рух зі швидкістю 99 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та, відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху повідомив про необхідність надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на цей транспортний засіб.

В подальшому, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» на вимогу громадянина ОСОБА_1 інспектор надав для ознайомлення своє службове посвідчення.

В подальшому інспектор, відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА №4983718 від 03 листопада 2021 року, якою прийняв рішення про накладення на громадянина ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, роз`яснив строки на сплату штрафу за вказаною постановою та надав вищевказану постанову громадянину ОСОБА_1 для ознайомлення.

Негайно після закінчення розгляду справи інспектор, відповідно до ст. 285 КУпАП, оголосив внесену постанову та надав її копію позивачу, про що свідчить власний підпис останнього у графі № 9 оскаржуваної постанови та міститься на відеозаписах.

Вважають, що у відповідності до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018 року, відеозапис з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 № ТС008449 та відео з портативного відео реєстратора інспектора є доказом вчинення або не вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та ст.ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України.

Крім того, звертають увагу суду, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА №4983718 від 03 листопада 2021 року у пункті «7» зазначено, що до постанови додається «Т/с008449».

Відтак, оскаржувана постанова містить посилання на докази, які підтверджують факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У спростування аргументів позивача вказують, що на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», це підтверджується відповіддю зі служби автомобільних доріг в Одеській області. По-друге, на відеозаписі чітко зафіксовано марку транспортного засобу і номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач в момент вчинення ним адміністративного правопорушення. Також, на вищевказаному відеозаписі вказано, окрім іншого, дату фіксації, максимально допустиму швидкість руху та швидкість з якою рухався позивач під час керування транспортним засобом «Acura MDX», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

По-третє, Правила дорожнього руху передбачають заборону порушувати вимоги, окрім іншого, дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості».

Таким чином, факт порушення Правил дорожнього руху позивачем встановлено та доведено наявними у матеріалах справи, належними, допустимими, достовірними, а у їх сукупності достатніми доказами.

Крім того, позивач під час спілкування з інспектором не виявляв бажання ознайомлюватися з матеріалами справи, а лише наголошував на тому, що інспектор, нібито, не має права здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 № ТС008449. Однак таке твердження не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також заперечують проти твердження позивача про відсутність у постанові доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки у графі № 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відеозапис з лазерного вимірювача швидкості руху за допомогою якого було здійснено фіксацію адміністративного правопорушення.

Крім того, заперечують проти посилань позивача щодо ненадання йому можливості скористатися правовою допомогою, оскільки право користування юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу ІV КУпАП, який у цьому випадку не здійснювався. Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. При цьому, користуватися правовою допомогою є правом особи, стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення. Позивач міг скористатися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, зокрема, за допомогою засобів телефонного зв`язку або викликати адвоката на місце винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, звертають увагу суду, що інспектором не було відмовлено позивачу у праві на юридичну допомогу та було надано достатньо часу для виклику та прибуття адвоката, однак, позивач на власний розсуд скористався таким своїм правом та дій щодо виклику адвоката на місце винесення постанови або отримання правої допомоги за допомогою засобів телефонного зв`язку не вчинив.

Представник відповідача у відзиві також вказує, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП містить: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова також містить: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; детально транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати. Водію було надано копію постанови, яка містить усі реквізити для сплати штрафу, також водію додатково в усній формі повідомлено про можливість сплати штрафу в буд-якій установі банку; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, дослідивши постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі встановлено, що вона повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Щодо відсутності у постанові зазначення місцезнаходження дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», вказують, що така інформація і не має міститися у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. Але ними, для надання доказів підтвердження наявності такого знаку, надано відповідь зі Служби автомобільних доріг в Одеській області, у якій чітко зазначено місце розташування такого знаку та додано відповідну схему.

Положення «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення. При цьому, норма ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» і аналізуючи приписи пункту 2 частини 1 цієї статті можна дійти висновку, що поліція для забезпечення публічної безпеки порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. На їх думку, у відповідності до ч. 1 ст. 251 КУпАП відеозапис правопорушення з приладу TruCAM отриманий з дотриманням приписів ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Також у вказаному відзиві наявні посилання на позицію Верховного Суду України, апеляційних адміністративних судів щодо законності використання приладу TruCAM, у зв`язку із зазначеним просять суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки вважає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно. Він не порушував правил дорожнього руху, інспектором поліції при винесенні постанови було порушено усі норми чинного законодавства, оскільки йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою, не взято до уваги його пояснень. Інспектор зупинив його транспортний засіб, одразу повідомив про нібито перевищення швидкості, не слухав взагалі його пояснень, не роз`яснив прав, не дав можливості скористатися правовою допомогою, не опитав свідків та одразу вручив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, вважає, що прилад яким вимірювалася швидкість руху, не відповідає визначеним стандартам, а тому і його показники не можуть бути доказом перевищення швидкості.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до копії постанови серії ЕОА № 4983718 від 03.11.2021 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з тим, що порушив швидкісний режим, рухався зі швидкістю 99 км/год, чим порушив п. 12.9.б ПДР України.

У зв`язку з чим інспектором УПП у Одеській області Ткаченком Є.М. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративне правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно із п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (стаття 279 КУпАП).

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці. Справа про адміністративне правопорушення може розглядатися у закритому режимі із додержанням усіх правил провадження. Під час такого розгляду справи можуть бути присутні лише особи, які беруть участь у провадженні в цій справі.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

З аналізу наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності із законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом було оглянуто диск із відеозаписом, наданий відповідачем, та встановлено, що працівником поліції, який розглядав справу, перед початком розгляду справи не було роз`яснено права особі, яка притягається до відповідальності, а також не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, надання пояснень, ознайомлення з матеріалами справи тощо, що судом розцінюється як грубе порушення при розгляді адміністративних матеріалів права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому, на думку суду, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі №524/9827/16-а.

Отже оскаржувана постанова винесена з недотриманням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення права особи на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема: рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії», вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки суду не надано доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Що стосується позиції позивача та обставин, викладених у позовній заяві, суд дійшов до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що ним не було перевищено швидкість руху та відповідно не порушено правил дорожнього руху, але при цьому позивач посилається на порушення поліцейським процедури притягнення до адміністративної відповідальності, що і було встановлено у судовому засіданні.

У відповідності до положень ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, який широко використовується в практиці ЄСПЛ, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд, перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно не у повній відповідності до чинного законодавства, а позивач наділений правом на проведення щодо нього розгляду адміністративного матеріалу належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА № 4983718 від 01 листопада 2021 року підлягає скасуванню у зв`язку із недотриманням працівником поліції процедури притягнення до адміністративної відповідальності із направленням справи на новий розгляд для виконання відповідачем вимог КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог про закриття справи у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки це питання підлягає з`ясуванню органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справи вказаної категорії під час нового розгляду у порядку, встановленому КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у цій частині позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст. ст. 251, 252, 268, 279, 280, 287-289 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 241-246, 250, 286, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4983718 від 03 листопада 2021 року, винесену інспектором УПП у Одеській області Ткаченком Євгенієм Миколайовичем, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, (постанова ЕОА №4983718) - надіслати до Департаменту патрульної поліції (Управління патрульної поліції в Одеській області) на новий розгляд.

У задоволенні іншої частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 08.11.2022 року.

Суддя: Р. В. Піньковський