Справа № 160/13989/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача -1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та до відповідача -2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
19 вересня 2022 року від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви до якої додано уточнену позовну заяву для суду та відповідачів по справі.
В уточненій позовній заяві позивачем заявлено наступні позовні вимоги:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , від 05.05.2022, з урахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 13.07.1983 по 05.08.1983 відповідно до трудової книжки, та здійснення підприємницької діяльності з 22.08.1998 по 01.03.2009.
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що при прийняті рішення про відмову у перерахунку пенсії Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно не враховано всі записи в трудовій книжці. З посиланням на практику Верховного Суду вказує, що трудова книжка містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача. При цьому, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Також зазначає, що страхового стажу повинен бути зарахований період здійснення підприємницької діяльності, оскільки підтвердженням ведення та сплати податків є книга обліку доходів та видатків. Відтак відповідач-2 передчасно дійшов висновку про відсутність страхового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
24 жовтня 2022 року, засобами поштового зв`язку, від представника відповідача -2 до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача -2 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовлено.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 травня 2022 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Заява від 05.05.2022 про призначення пенсії за віком позивачу відпрацьовувалась по принципу єдина черга та автоматизованим шляхом надійшла на відпрацювання до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.05.2022 № 21 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відповідно до вказаного рішення Управлінням встановлено, що необхідний страховий стаж згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років, страховий стаж особи становить 26 років 08 місяців 09 днів. Результатами розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 13.07.1983 по 05.08.1983 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки виправлення дати наказу про звільнення з роботи не завірено належним чином та відсутній підпис відповідальної особи. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи видану на підставі первинних документів Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 26.01.2024.

Позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

При вирішенні спору по суті суд виходить з зазначеного вище та викладеного нижче.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

За приписами ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII.

Згідно з п. «а» ст. 3 вказаного Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Так, з оскаржуваного рішення слідує, що відповідач відмовив позивачу зарахувати стаж за період з 13.07.1983 по 05.08.1983 згідно записів у трудовій книжці з посиланням на здійснення виправлень не належним чином. Крім того, згідно розрахунку стажу, що доданий до оскаржуваного рішення позивач зазначає про не зарахування до страхового стажу періоду з 22.08.1998 по 01.03.2009 здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до визначень, що містяться в ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до п.п. 1 - 7, 11 - 13 ч. 1 ст. 11 цього Закону; персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам відповідає п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком №637.

Так, відповідач-2 зауважив, що за період роботи з 13.07.1983 по 05.08.1983 запис оформлений неналежним чином, а саме є виправлення дати наказу про звільнення з роботи, не завірено належним чином та відсутній підпис відповідальної особи. Інших документів щодо підтвердження даного періоду роботи позивач не надав.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що самі лише формальні неточності у документах, в тому числі записи, оформлені неналежним чином, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Судом встановлено, що виправлення міститься лише у записі року наказу, що став підставою для внесення запису про звільнення. При цьому суд звертає увагу відповідача, що сам період роботи на підприємстві зазначено чітко та без порушень

Суд зазначає, що на момент заповнення трудової книжки вперше, а саме 01.09.1978, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162), яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція) (аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу,

Аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, де у пункті 2.4 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення та ін. виправлення робиться адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана зробити працівникові в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що наявні в трудовій книжці недоліки свідчать лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.

Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, період роботи з 13.07.1983 по 05.08.1983 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Також, судом встановлено, що позивач також заперечує щодо не здійснення зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 22.08.1998 по 01.03.2009.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 21.01.1998 за №29-р зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Так, на підтвердження своєї позиції позивачем надано лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за вих. №41388/6/04-36-24-07-09 від 11.08.2022, що наданий на адвокатський запит адвоката позивача. Так, відповідно до вказаного листа «згідно інформаційної системи податкового органу ОСОБА_1 з 21.01.1998 по 08.09.2014 перебував на обліку в Лівобережній ДПІ ГУ ДПС (Індустріальний район м. Дніпра) як фізична особа-підприємець. Стан платника: 12 припинено, але не знято з обліку (КОР пусті, але не закриті). Згідно покладених завдань, адміністрування збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який сплачувався роботодавцями за період з 01.01.2004 по 01.10.2013, відноситься до повноважень Пенсійного фонду України. Відомості, щодо ведення підприємницької діяльності ОСОБА_1 з 21.01.1998 по 08.09.2014 в ГУ ДПС відсутні.»

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.08.2022 №0400-010604-8/82341 встановлено судом «станом на 09.08.2022 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на персональній обліковій картці ОСОБА_1 відсутня інформація про страховий стаж від ведення підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 , як фізична особа підприємець перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 22.01.1998 (Індустріальний район, м. Дніпро).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дата державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 08.09.2014. Також зазначаємо, що згідно з електронною базою даних за період з 22.01.1998 до 31.12.2003 нарахування та сплата внесків фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не здійснювались. Таким чином, надати інформацію щодо сплати внесків за період з 22.01.1998 до 30.09.2003 не має можливим.

Що стосується надання інформації щодо сплати внесків за період після 01.01.2004 повідомляємо наступне. Від перерозподілу сплаченого єдиного податку по ФОП ОСОБА_1 на рахунки органів Пенсійного фонду України від органів Державного казначейства України надійшли кошти:

- за період з 01.01.2004 до 31.07.2004 в сумі 205,80 грн. (зараховано в рахунок сплати страхових внесків за період з 01.02.2004 до 31.08.2004);

- за період з 01.02.2007 до 30.11.2007 надійшли кошти в сумі 252,00 грн (зараховано в рахунок спати страхових внесків за період з 01.03.2007 до 30.04.2007 та з 01.12.2007 до 31.12.2007).

До відділу надходження доходів річні звіти за 2004-2010 роки «Розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не надавалися. Страхові внески не сплачувалися.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного спеціального внеску за 2011-2012 роки не надавалися, кошти від сплати єдиного внеску не надходили. Станом на 30.09.2013 на дату передачі залишків зі сплати єдиного внеску до органів Міністерства доходів і зборів України, борг та переплата зі сплати єдиного внеску відсутні».

Також, позивачем на підтвердження здійснення підприємницької діяльності надано копію Книги обліку доходів і витрат підприємця за спірний період, довідки податкового органу щодо відсутності заборгованості перед бюджетом; звіти суб`єкта малого підприємництва фізичної особи-платника єдиного податку з 4 кварталу 2002 року по 4квартал 2003 року; лист ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 08.06.2021 №35418/6/04-36-53-01-12, відповідно до якого «за даними інформаційно-технологічних систем ДПС України ОСОБА_1 перебував на податковому обліку як фізична особа-підприємець з 27.01.1998 по 15.01.2015».

Так, Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до п.2.21 р. ІІ якого документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003 рр. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 по 31 грудня 2017 рр. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Водночас, відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правлінням Пенсійного фонду зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 липня 2014 року за № 895/25672 Постанову «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , якою були внесені зміни до Порядку №22-1.

З урахуванням внесених змін, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

З огляду на вищевикладене, обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Пунктом 6 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» від 03.07.1998 № 727/98 передбачено, що суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 2 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» від 03.07.1998 № 727/98 суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено лише сплату страхових внесків за період з 01.02.2004 по 31.08.2004, з 01.03.2007 по 30.04.2007 та з 01.12.2007 по 31.12.2007, тобто здійснюючи підприємницьку діяльність у вказані періоди, позивач сплачував у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 №727/98 із змінами та доповненнями.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем при поданні заяви на перерахунок пенсії не надано довідку в розумінні Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, а додані до позову документи не можуть у повному обсязі підтвердити, що позивачем сплачувались страхові внески за згаданий період.

У зв`язку з ненаданням позивачем додаткових документів на підтвердження страхового стажу за час здійснення підприємницької діяльності, відповідачем-2 не приймалося рішення щодо зарахування або відмову у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу, з рішення, що є предметом оскарження даного не встановлено.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 4.1 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням викладеного вище та з метою належного захисту прав та інтересів позивача, з огляду на ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області від 09.05.2022 №21 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки відповідачем протиправно не зараховано період роботи з 13.07.1983 по 05.08.1983.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пенсії оскаржив позивач.

Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно призначення позивачу пенсії за віком, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачем-2 не у повному обсязі здійснено збір додаткових документів, не зазначено про повідомлення про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів позивачем, з урахуванням скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , від 05.05.2022, з урахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 13.07.1983 по 05.08.1983, згідно трудової книжки НОМЕР_3 . В іншій частині позовні вимоги є передчасними, у зв`язку з викладеним вище, відтак у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

З огляду вказане, з урахуванням вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 496,20 грн. пропорційно задоволеним вимогам за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області як із суб`єкта владних повноважень, що прийняв оскаржуване рішення. Оригінал квитанції про сплату судового збору №21 від 09.09.2022 знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача -1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) та до відповідача -2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.05.2022 №21 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05.05.2022 року, з урахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 13.07.1983 по 05.08.1983 року, згідно трудової книжки НОМЕР_3 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко