Справа № 380/15890/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22 листопада 2022 року
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Костецький Назар Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни, в якому просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни від 05.04.2017 року ВП №53705636.

Ухвалою від 11.11.2022 позовну заяву залишено без руху, встановивши позивачу строк, протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до закінчення строку визначеного судом позовної заяви оформленої відповідно до вимог, передбачених статтею 160 КАС України, зазначивши в ній відомості щодо адреси електронної пошти ОСОБА_1 або відомості щодо її відсутності, подання належним чином засвідченених копій документів долучених до позовної заяви та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску до канцелярії суду, електронного кабінету чи електронної пошти суду.

18.11.2022 до суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, в якій просить суд поновити строк звернення до суду та додає постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2017 ВП № 53705636.

Розглядаючи заяву та вирішуючи питання строків звернення до суду з даним позовом, суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву про оскарження рішення, дій або бездіяльності державного або приватного виконавця, може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2019 №1404-VІІ встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Предметом спору у вказаній справі є постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2017 ВП №53705636.

В заяві від 18.11.2022 позивач просить суд поновити строк звернення до суду та зазначає, що йому 06 вересня 2022 року сервісним центром № 4645 (м. Стрий), відмовлено у відчуженні автомобіля з підстав наявності виконавчого провадження № 53705636 від 05.04.2017 року. Позивачем до відділу виконавчої служби у Стрийському районі подано заяву від 20.09.2022 року з проханням надати матеріали виконавчого провадження для ознайомлення за № ВП 537056336. Листом № 19.1925/32809 від 28.09.2022 заступник начальника відділу А. Мацюпа 30.09.2022 повідомив позивача, що надати копії матеріалів виконавчих проваджень, що зазначені в листі, не в змозі, оскільки ці виконавчі провадження знищені. 30 вересня 2022 позивачу видано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2017 року ВП № 53705636 державного виконавця Сороки Христини Олексіївни в якій було зазначено, що ця постанова за підписом заступника начальника відділу Мацюпа А. так і ОСОБА_2 , але позивач зазначає про відсутність їх підписів та печатки про завірення копії постанови. Повідомляє суд, що 31.10.2022 року він отримав належним чином засвідчену копію постанови від 05.04.2017 року в якій також відсутній підпис державного виконавця Сороки Х.О. Відповідно вказує, що позивачу стали відомі про документи, що оскаржуються 31 жовтня 2022.

Суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність підтверджених належними доказами поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне вчинення відповідних дій.

Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №826/16024/17, від 19 вересня 2018 року у справі №708/21/17, від 26 вересня 2018 року у справі №281/492/17, від 16 серпня 2019 року у справі №826/10115/17.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Зазвичай це обставини, які не залежали від волевиявлення особи або обставини, які об`єктивно перешкоджали у вчасному зверненні до суду.

Суд наголошує на тому, що з дня винесення оскаржуваної постанови від 05.04.2017 у виконавчому провадженні №53705636 минуло більше п`яти років, тож поновлення строків через п`ять років суперечить принципам юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та можливе лише за виняткових обставин.

Суд зазначає, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Між тим, наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть бути визнані поважними, оскільки сам позивач зазначає що йому стало відомо про оскаржувану постанову у вересні 2022. 30 вересня 2022 він отримав копію такої, натомість до суду позивач звернувся лише 07.11.2022. Відсутність належного завірення постанови, судом, не може визнаватись вагомою піставою для поновлення строку.

Вказане свідчить про звернення позивача з даним позовом із пропуском десятиденного строку звернення до суду, встановленого ст.287 КАС України. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку та/або доказів, що строк позивачем не пропущено, позивачем не надано.

Крім того, судом встановлено, що позивачем не виконано вимог ухвали суду від 11.11.2022 про залишення позовної заяви без руху в частині подання до закінчення строку визначеного судом, позовної заяви оформленої відповідно до вимог, передбачених статтею 160 КАС України, в частині подання належним чином засвідченених копій документів долучених до позовної заяви до канцелярії суду, електронного кабінету чи електронної пошти суду.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст.123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки судом не встановлено підстав для поновлення строку звернення до суду, та позивачем не виконано повністю вимоги ухвали про залищення без руху, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

Керуючись ст. 122, ст. 123, ст. 160, ст. 169, ст. 248, ст. 287, ст. 256, ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сороки Христини Олексіївни про визнання протиправною та скасування постанови повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторно звернутись до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу.

Суддя Костецький Н.В.