Справа № 826/16639/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м. Київ № 826/16639/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Волинь»

до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення

про визнання протиправними та скасування рішень від 05 жовтня 2017 року №1857, №1858 -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Волинь» (далі по тексту - позивач, ТОВ Фірма «Волинь») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі по тексту - відповідач, Національна рада), у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 05 жовтня 2017 року №1857 та №1858.

На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що оскаржувані рішення відповідача є протиправними, оскільки надані до переоформлення ліцензій документи вказують, хто є кінцевим бенефіціарним власником каналу та його власники.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 січня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16639/17 і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому Національна рада не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки за наслідками розгляду заяв позивача про переоформлення ліцензій відповідач дійшов висновку, що зміни у складі власників не дають змогу визначити осіб, які мають пряму/опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність юридичної особи ТОВ Фірми «Волинь», у тому числі не дають можливості визначити відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника; інформація про структуру власності не була оприлюднена на офіційному веб-сайті позивача відповідно до вимог чинного законодавства; порушено заборону діяльності телерадіоорганізацій, засновником (співзасновником), власником (співвласником) якої є нерезидент (нерезиденти), що зареєстрований в одній з офшорних зон, перелік яких визначений КМУ.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Позивач є власником ліцензій на мовлення НР №00666-м та №00663-м від 25 червня 2011 року.

Позивачем подано 2 заяви про переоформлення ліцензій на мовлення серії НР №00663-м від 25 червня 2004 року, строк дії до 25 червня 2018 року та серії НР №00666-м від 25 червня 2004 року, строк дії до 25 червня 2018 року у зв`язку зі зміною власника і пов`язаних осіб; до заяв додано копії вказаних ліцензій, нотаріально засвідчені копії статуту, інформаційні листи, витяги з ЄДРПОУ, довіреності на представника.

Листами від 04 жовтня 2017 року №04-10/17/8 та №04-10/17/10 до поданих заяв про переоформлення ліцензій на мовлення серії НР №00666-м та серії НР №00663-м у зв`язку із зміною кінцевого бенефіціарного власника та пов`язаних осіб, долучено уточнені відомості про структуру власності з повним переліком пов`язаних осіб; додатки до кожної заяви: відомості про структуру власності, відомості з ЄДР по ТОВ Фірма «Волинь, відомості з ЄДР по ТОВ «Ліберті Файненс», копії свідоцтва про реєстрацію Компанії «Трізо Файненс ЛТД», копії трастової декларації ОСОБА_1 .

Рішенням Національної ради від 05 жовтня 2017 року №1857 (протокол №33) про заяву ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ (вх. №7/425 від 04 травня 2016 року), щодо переоформлення ліцензії на мовлення (НР №00663-м від 25 червня 2011 року) (ефірне, позивні: «РАДІО NEXT»), розглянувши заяву ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ щодо переоформлення ліцензії на мовлення НР « 00663-м від 25 червня 2011 року (ефірне місцеве радіомовлення з використанням частоти 106,4 МГц у м. Миколаєві, потужність передавача - 1,0 кВт, обсяг мовлення - 24 години на добу) у зв`язку зі зміною власника і пов`язаних осіб, керуючись статтями 1, 12, 35 Закону України «Про телебаченні і радіомовлення» та статтями 13, 14, 17, 24 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» відмовлено ТОВ Фірмі «Волинь», м. Київ у переоформленні ліцензії на мовлення НР №00663-м від 25 червня 2011 року; вирішено звернутись з позовом до суду щодо анулювання ліцензії на мовлення НР №00663-м від 25 червня 2011 року ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ. У рішенні зазначено, що наявні у Національній раді документи ліцензіата не містять вичерпної інформації про структуру власності. Так, одним із власників ліцензіата, відповідно до поданої структури, є компанія «Сільвер Прайм Інк Лімітед», Гонконг, власником якої, в свою чергу, ліцензіат зазначив ОСОБА_2 . В той же час, в державному реєстрі компаній Гонконгу прямими та опосередкованими власниками вказаної компанії є юридичні особи. 04 вересня 2017 року позивачем до Національної ради були подані документи (форми, схематичне зображення станом на 31 липня 2017 року), де власником ТОВ Фірми «Волинь» зазначено ТОВ «Ліберті Файненс» (Україна), яким, в свою чергу володіє компанія «Сільвер Прайм Інк Лімітед», Гонконг, а кінцевим бенефіціаром є ОСОБА_2 . Разом з тим, відповідно до відомостей з ЄДР власником (кінцевим бенефіціаром) ТОВ «Ліберті Файненс» станом на 31 липня 2017 року був ОСОБА_3 , а не «Сільвер Прайм Інк Лімітед» (Гонконг). Зазначені факти свідчать про те, що ліцензіат подав до Національної ради неправдиві відомості. Більше того, з моменту подання вказаних документів, у ТОВ «Ліберті Файненс» неодноразово змінювались власники. Зокрема, витяги з ЄДР від 19 липня 2017 року та від 20 вересня 2017 року, 21 вересня 2017 року містять відомості про різних власників та кінцевих бенефіціарних власників (19 вересня 2017 року - ТОВ «Ліберті Файненс» та громадяни Узбекистану; 20 вересня 2017 року - ТОВ «Ліберті Файненс» та Компанія «Трізо Файненс ЛТД» (Беліз). На сьогодні відповідно до ЄДР власниками Компанії є ТОВ «Ліберті Файненс» та Компанія «Трізо Файненс ЛТД» (Беліз), а кінцевим бенефіціарним власником визначена ОСОБА_1 . Стосовно ОСОБА_1 до відповідача була подана нібито копія трастової декларації, яка не легалізована в установленому порядку. Вказано, що регулятор позбавлений можливості належним чином та в повній мірі проаналізувати структуру власності Компанії. Додаткового зауважено, що відповідної заяви про переоформлення ліцензії з підтверджуючими документами щодо змін в структурі власності до Національної комісії не надходило. Враховуючи викладене та наявні у відповідача документи, зміни у складі власників не дають змогу визначити всіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність юридичної особи ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ, у тому числі не дають можливості визначити відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника, тобто порушені вимоги статті 12 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Крім того, вказаною статтею визначено, що однією з умов визнання структури власності прозорою є оприлюднення її на офіційному сайті ТРО. Станом на 05 жовтня 2017 року інформація про структуру власності на сайті компанії відсутня. Національна рада відповідно до статті 35 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» відмовляє у переоформленні ліцензії на мовлення і розпочинає дії стосовно анулювання ліцензії на мовлення, якщо зміни у складі засновників (співзасновників) та (або) власників (співвласників) суперечать вимогам статей 8, 12 Закону.

Рішенням Національної ради від 05 жовтня 2017 року №1858 (протокол №33) про заяву ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ (вх. №7/423 від 04 травня 2016 року), щодо переоформлення ліцензії на мовлення (НР №00666-м від 25 червня 2011 року) (ефірне, позивні: «РАДІО NEXT»), розглянувши заяву ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ щодо переоформлення ліцензії на мовлення НР « 00666-м від 25 червня 2011 року (ефірне місцеве радіомовлення з використанням частоти 103,2 МГц у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, потужність передавача - 1,0 кВт, 101,6 МГц у м. Черкасах, потужність передавача - 1,0 кВт, обсяг мовлення - 24 години на добу) у зв`язку зі зміною власника і пов`язаних осіб, керуючись статтями 1, 12, 35 Закону України «Про телебаченні і радіомовлення» та статтями 13, 14, 17, 24 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» відмовлено ТОВ Фірмі «Волинь», м. Київ у переоформленні ліцензії на мовлення НР №00666-м від 25 червня 2011 року; вирішено звернутись з позовом до суду щодо анулювання ліцензії на мовлення НР №00666-м від 25 червня 2011 року ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ. У рішенні зазначено, що наявні у Національній раді документи ліцензіата не містять вичерпної інформації про структуру власності. Так, одним із власників ліцензіата, відповідно до поданої структури, є компанія «Сільвер Прайм Інк Лімітед», Гонконг, власником якої, в свою чергу, ліцензіат зазначив ОСОБА_2 . В той же час, в державному реєстрі компаній Гонконгу прямими та опосередкованими власниками вказаної компанії є юридичні особи. 04 вересня 2017 року позивачем до Національної ради були подані документи (форми, схематичне зображення станом на 31 липня 2017 року), де власником ТОВ Фірми «Волинь» зазначено ТОВ «Ліберті Файненс» (Україна), яким, в свою чергу володіє компанія «Сільвер Прайм Інк Лімітед», Гонконг, а кінцевим бенефіціаром є ОСОБА_2 . Разом з тим, відповідно до відомостей з ЄДР власником (кінцевим бенефіціаром) ТОВ «Ліберті Файненс» станом на 31 липня 2017 року був ОСОБА_3 , а не «Сільвер Прайм Інк Лімітед» (Гонконг). Зазначені факти свідчать про те, що ліцензіат подав до Національної ради неправдиві відомості. Більше того, з моменту подання вказаних документів, у ТОВ «Ліберті Файненс» неодноразово змінювались власники. Зокрема, витяги з ЄДР від 19 липня 2017 року та від 20 вересня 2017 року, 21 вересня 2017 року містять відомості про різних власників та кінцевих бенефіціарних власників (19 вересня 2017 року - ТОВ «Ліберті Файненс» та громадяни Узбекистану; 20 вересня 2017 року - ТОВ «Ліберті Файненс» та Компанія «Трізо Файненс ЛТД» (Беліз). На сьогодні відповідно до ЄДР власниками Компанії є ТОВ «Ліберті Файненс» та Компанія «Трізо Файненс ЛТД» (Беліз), а кінцевим бенефіціарним власником визначена ОСОБА_1 . Стосовно ОСОБА_1 до відповідача була подана нібито копія трастової декларації, яка не легалізована в установленому порядку. Вказано, що регулятор позбавлений можливості належним чином та в повній мірі проаналізувати структуру власності Компанії. Додаткового зауважено, що відповідної заяви про переоформлення ліцензії з підтверджуючими документами щодо змін в структурі власності до Національної комісії не надходило. Враховуючи викладене та наявні у відповідача документи, зміни у складі власників не дають змогу визначити всіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність юридичної особи ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ, у тому числі не дають можливості визначити відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника, тобто порушені вимоги статті 12 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Крім того, вказаною статтею визначено, що однією з умов визнання структури власності прозорою є оприлюднення її на офіційному сайті ТРО. Станом на 05 жовтня 2017 року інформація про структуру власності на сайті компанії відсутня. Національна рада відповідно до статті 35 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» відмовила у переоформленні ліцензії на мовлення і розпочинає дії стосовно анулювання ліцензії на мовлення, якщо зміни у складі засновників (співзасновників) та (або) власників (співвласників) суперечать вимогам статей 8, 12 Закону.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у переоформленні ліцензій протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 23 вересня 1997 року № 538/97-ВР «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон № 538/97-ВР) Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Частиною другою статті 2 Закону № 538/97-ВР встановлено, що Національна рада у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про телебачення і радіомовлення», цим Законом, іншими законами України.

Діяльність Національної ради ґрунтується на принципах законності, незалежності, об`єктивності, прозорості, доступності для громадськості, врахування культурної, ідеологічної та політичної багатоманітності в суспільстві, врахування загальновизнаних міжнародних норм та стандартів у галузі телерадіомовлення, повноти і всебічного розгляду питань та обґрунтованості прийнятих рішень (частина перша статті 3 Закону № 538/97-ВР).

Національна рада здійснює регуляторні функції, передбачені законодавством України у сфері телерадіомовлення, зокрема, ліцензування телерадіомовлення (стаття 14 Закону № 538/97-ВР).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 538/97-ВР Національна рада в межах своїх повноважень приймає регуляторні акти, у тому числі нормативно-правові, а також інші акти індивідуальної дії.

Відповідно до статті 18 Закону № 538/97-ВР ліцензування телерадіомовлення здійснює Національна рада (частина перша). Порядок ліцензування телерадіомовлення визначається Законом України «Про телебачення і радіомовлення» (частина третя статті 18 Закону № 538/97-ВР).

Відповідно до статті 33 Закону України від 21 грудня 1993 року № 3759-XII «Про телебачення і радіомовлення» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон № 3759-XII) кожний ліцензіат має право на продовження строку дії ліцензії на мовлення.

Для продовження строку дії ліцензії на мовлення необхідно не раніше ніж за 210 днів та не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії ліцензії подати до Національної ради заяву про продовження ліцензії на мовлення відповідно до вимог статті 24 цього Закону. Заяву про продовження строку дії ліцензії, подану раніше ніж за 210 днів до закінчення строку дії ліцензії, Національна рада повертає ліцензіату без розгляду протягом п`яти робочих днів з дня її надходження (частина друга статті 33 Закону № 3759-XII).

Заява про продовження строку дії ліцензії на мовлення розглядається і рішення щодо неї приймається не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії ліцензії (частина третя статті 33 Закону № 3759-XII).

За результатами розгляду заяви Національна рада приймає рішення про продовження строку дії ліцензії на мовлення або про відмову у продовженні строку дії ліцензії. Протягом п`яти робочих днів після прийняття відповідного рішення Національна рада письмово повідомляє заявника про результати розгляду його заяви. Копія рішення надсилається або видається. У рішенні про відмову у продовженні строку дії ліцензії Національна рада визначає підстави прийняття такого рішення відповідно до вимог частини сьомої цієї статті (частина четверта статті 33 Закону № 3759-XII).

Положеннями статті 35 Закону № 3759-XII визначено, що у разі зміни даних, передбачених частиною третьою цієї статті або абзацами п`ятим і шостим частини четвертої статті 27 цього Закону, ліцензіат подає Національній раді заяву про переоформлення ліцензії на мовлення за встановленою Національною радою формою.

До заяви додаються завірені у встановленому порядку копії документів, які підтверджують необхідність внесення змін до ліцензії.

Підставами для переоформлення ліцензії на мовлення можуть бути, зокрема, ґ) зміна відомостей про прямого власника (співвласників) та/або кінцевого бенефіціарного власника (контролера) заявника.

У разі виникнення підстави для переоформлення ліцензії на мовлення у зв`язку із зміною відомостей про прямого власника (співвласників) та/або кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ліцензіат зобов`язаний протягом 30 робочих днів подати Національній раді заяву про переоформлення ліцензії на мовлення разом з документами або їх засвідченими заявником копіями, що підтверджують зміну. До заяви про переоформлення ліцензії у зв`язку із зміною відомостей про прямого власника (співвласників) та/або кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ліцензіат додає відомості про структуру власності з урахуванням внесених змін.

Національна рада розглядає заяву і приймає рішення про переоформлення ліцензії на мовлення протягом 10 робочих днів з дати надходження заяви.

Національна рада відмовляє у переоформленні ліцензії на мовлення і розпочинає дії стосовно анулювання ліцензії на мовлення, якщо зміни у складі засновників (співзасновників) та/або власників (співвласників) суперечать вимогам статей 8, 12 цього Закону.

Відповідно до статті 8 Закону № 3759-XII норми цього Закону, а також правових актів, виданих на його виконання, не можуть трактуватися як обмеження вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції». Зокрема, жодна фізична або юридична особа одноособово та/або спільно з групою пов`язаних осіб не має права контролювати у будь-який спосіб, у тому числі через вплив на формування управлінських та/або наглядових органів телерадіоорганізації або шляхом здійснення контролю власника телерадіоорганізації, більше 35 % загального обсягу відповідного територіального телерадіоінформаційного ринку - загальнонаціонального, регіонального або місцевого.

Контроль за дотриманням суб`єктами інформаційної діяльності законодавства про захист економічної конкуренції та недопущення ними недобросовісної конкуренції здійснюють відповідно до своїх повноважень органи Антимонопольного комітету України.

Один суб`єкт господарювання може мати лише одну ліцензію на наземне ефірне мовлення у кожному територіальному сегменті телерадіоінформаційного ринку - загальнонаціональному (на всю територію України), регіональному (на окремий регіон, область), місцевому (на окремий населений пункт або групу населених пунктів, що можуть розглядатися як компактне територіальне утворення).

Забороняється застосування демпінгових тарифів на рекламу та надання послуг.

Інші обмеження щодо економічної конкуренції у сфері телерадіомовлення встановлюються антимонопольним законодавством України.

Положеннями статті 12 Закону № 3759-XII визначено, що право на заснування телерадіоорганізацій як суб`єктів господарювання в Україні належить юридичним особам України та громадянам України, не обмеженим у цивільній дієздатності.

В Україні забороняється засновувати та брати участь в телерадіоорганізаціях або провайдерах програмної послуги: органам державної влади та органам місцевого самоврядування, юридичним особам, які вони заснували, на усіх рівнях ланцюга володіння корпоративними правами телерадіоорганізації, якщо рішення про їх створення або положення про них не передбачає повноважень засновувати телерадіоорганізації; юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, зареєстрованим в офшорних зонах, перелік яких затверджений Кабінетом Міністрів України, а також особам без громадянства; фізичним і юридичним особам, які є резидентами країни, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, а також юридичним особам, учасниками (акціонерами) яких є такі юридичні або фізичні особи, на усіх рівнях ланцюга володіння корпоративними правами телерадіоорганізації і кінцевим вигодоодержувачам; політичним партіям, профспілковим, релігійним організаціям та юридичним особам, які вони заснували, на всіх рівнях ланцюга володіння корпоративними правами телерадіоорганізації або провайдера програмної послуги; громадянам, які за вироком суду відбувають покарання у місцях позбавлення волі або визнані судом недієздатними.

Участь іноземних фізичних та/чи юридичних осіб у статутному капіталі телерадіоорганізацій регулюється Господарським кодексом України. Забороняються створення та діяльність телерадіоорганізації, засновником (співзасновниками), власником (співвласниками) якої є нерезидент (нерезиденти), що зареєстрований в одній з офшорних зон, перелік яких визначений КМУ.

Структура власності суб`єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення визнається прозорою, якщо інформація, оприлюднена на його офіційному веб-сайті та надана Національній раді, дає змогу визначити всіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність юридичної особи, у тому числі відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника.

Інформація про структуру власності суб`єкта інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення розміщується на його офіційному веб-сайті відповідно до вимог цього Закону.

Суб`єкт інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення щороку подає Національній раді інформацію про свою структуру власності в порядку та за формою, що встановлюються Національною радою. Неподання, несвоєчасне подання такої інформації або подання інформації, що не відповідає дійсності, є підставою для застосування Національною радою санкцій відповідно до цього Закону.

У разі виявлення технічної помилки в інформації про структуру власності, поданій Національній раді, суб`єкт інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення повинен упродовж двох тижнів її виправити.

Установчі та/або статутні документи суб`єкта господарювання, який має ліцензію на мовлення або претендує на отримання такої ліцензії, мають передбачати створення у складі органів його управління спеціального наглядового органу (редакційної ради тощо), половина складу якого призначається засновниками або власниками телерадіоорганізації, а половина обирається творчим колективом телерадіоорганізації.

Недотримання визначених цією статтею вимог є підставою для недопущення відповідної телерадіоорганізації до конкурсу на видачу ліцензії на мовлення, відмови їй у видачі та продовженні ліцензії на мовлення.

Системний аналіз зазначених вище положень законодавства дає підстави вважати, що на Національну раду покладено функції регулятора у сфері телерадіомовлення, зокрема, і розгляд заяв про переоформлення ліцензії на мовлення. При цьому, стаття 35 Закону № 3759-XII містить імперативну норму щодо відмови у переоформленні ліцензії на мовлення і початок вчинення дій стосовно анулювання ліцензії на мовлення, якщо зміни у складі засновників (співзасновників) та/або власників (співвласників) суперечать вимогам статей 8, 12 цього Закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підставами для відмови у продовжені строку дії ліцензій визначено ті обставини, що наявні у Національній раді документи ліцензіата не містять вичерпної інформації про структуру власності. Так, одним із власників ліцензіата, відповідно до поданої структури, є компанія «Сільвер Прайм Інк Лімітед», Гонконг, власником якої, в свою чергу, ліцензіат зазначив ОСОБА_2 . В той же час, в державному реєстрі компаній Гонконгу прямими та опосередкованими власниками вказаної компанії є юридичні особи. 04 вересня 2017 року позивачем до Національної ради були подані документи (форми, схематичне зображення станом на 31 липня 2017 року), де власником ТОВ Фірми «Волинь» зазначено ТОВ «Ліберті Файненс» (Україна), яким, в свою чергу володіє компанія «Сільвер Прайм Інк Лімітед», Гонконг, а кінцевим бенефіціаром є ОСОБА_2 . Разом з тим, відповідно до відомостей з ЄДР власником (кінцевим бенефіціаром) ТОВ «Ліберті Файненс» станом на 31 липня 2017 року був ОСОБА_3 , а не «Сільвер Прайм Інк Лімітед» (Гонконг). Зазначені факти свідчать про те, що ліцензіат подав до Національної ради неправдиві відомості. Більше того, з моменту подання вказаних документів, у ТОВ «Ліберті Файненс» неодноразово змінювались власники. Зокрема, витяги з ЄДР від 19 липня 2017 року та від 20 вересня 2017 року, 21 вересня 2017 року містять відомості про різних власників та кінцевих бенефіціарних власників (19 вересня 2017 року - ТОВ «Ліберті Файненс» та громадяни Узбекистану; 20 вересня 2017 року - ТОВ «Ліберті Файненс» та Компанія «Трізо Файненс ЛТД» (Беліз). На сьогодні відповідно до ЄДР власниками Компанії є ТОВ «Ліберті Файненс» та Компанія «Трізо Файненс ЛТД» (Беліз), а кінцевим бенефіціарним власником визначена ОСОБА_1 . Стосовно ОСОБА_1 до відповідача була подана нібито копія трастової декларації, яка не легалізована в установленому порядку. Вказано, що регулятор позбавлений можливості належним чином та в повній мірі проаналізувати структуру власності Компанії. Додатково зауважено, що відповідної заяви про переоформлення ліцензії з підтверджуючими документами щодо змін в структурі власності до Національної комісії не надходило. Враховуючи викладене та наявні у відповідача документи, зміни у складі власників не дають змогу визначити всіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність юридичної особи ТОВ Фірми «Волинь», м. Київ, у тому числі не дають можливості визначити відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника, тобто порушені вимоги статті 12 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Крім того, вказаною статтею визначено, що однією з умов визнання структури власності прозорою є оприлюднення її на офіційному сайті ТРО. Станом на 05 жовтня 2017 року інформація про структуру власності на сайті компанії відсутня. Національна рада відповідно до статті 35 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» відмовляє у переоформленні ліцензії на мовлення і розпочинає дії стосовно анулювання ліцензії на мовлення, якщо зміни у складі засновників (співзасновників) та (або) власників (співвласників) суперечать вимогам статей 8, 12 Закону.

При цьому, метою запровадження відповідного обмеження є забезпечення прозорості структури телерадіокомпанії, недопущення контролю з боку фізичних чи юридичних фірм телерадіокомпанії, які передбачені статтею 12 цього Закону, в тому числі через компанії зареєстровані в офшорних зонах, контроль щодо яких з боку регулятора в частині прозорості структури є утрудненим у силу забезпечення конфіденційності інформації таких компаній.

Відповідно до розпорядження КМУ від 23 лютого 2011 року №143-р «Про перелік офшорних зон» Беліз (Центральна Африка) визначено офшорною зоною.

З 22 грудня 2003 року в Україні набула чинності Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. Відповідно до статті 1 Конвенції, вона поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка вимагається для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостилю, який проставляється компетентним органом держави, в якій документ був складений (статті 3, 4 Конвенції).

Стосовно ОСОБА_1 , позивачем подано копію трастової декларації, яка не була легалізована у встановленому порядку, зокрема, не містить апостилю, який проставляється компетентним органом держави, в якій документ був складений. Крім того, як зазначає відповідач, така декларація мала бути подана з перекладом на українську мову, проте, матеріали справи не містять такого перекладу. Доказів та доводів зворотного матеріали справи не містять.

Також, в оскаржуваних рішеннях відповідачем зазначено, що станом на 05 жовтня 2017 року позивачем не було оприлюднено інформацію про структуру власності ТОВ Фірма «Волинь» на офіційному веб-порталі у порядку та обсязі, передбаченому чинним законодавством України (Порядком подання телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги інформації про структуру власності та відповідних форм документів телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, затвердженого рішенням Національної ради від 21 січня 2016 року №2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 лютого 2016 року за №251/28381), чим порушено вимоги частини четвертої статті 12 Закону № 3759-XII. На підтвердження зазначеного матеріли справи містять скріншот з офіційного сайту позивача.

Жодних доводів та доказів у спростування зазначеного порушення позивачем не надано.

З огляду на встановлені обставини, оскільки відповідачем під час прийняття оскаржуваних рішень встановлено та не спростовано позивачем як під час прийняття оскаржуваних рішень, так і під час судового розгляду справи, що зміни у складі власників не дають змогу визначити всіх осіб, які мають пряму та/або опосередковану істотну участь у юридичній особі чи можливість значного або вирішального впливу на управління та/або діяльність позивача, у тому числі не дають можливості визначити відносини контролю між усіма особами в ланцюгу володіння корпоративними правами щодо цієї юридичної особи, а також визначити кінцевого бенефіціарного власника, у зв`язку з не оприлюдненням позивачем інформації про структуру власності на офіційному веб-порталі позивача відповідно до вимог законодавства, а також оскільки порушено заборону діяльності позивача, засновником (співзасновником), власником (співвласником) якої є нерезидент, що зареєстрований в одній з офшорних зон, перелік яких визначений КМУ, суд зазначає про обґрунтованість висновків відповідача щодо порушення позивачем вимог статей 8, 12 Закону № 3759-XII, що, в свою чергу, призводить до обов`язку відмови у переоформленні ліцензії на мовлення і початок вчинення дій стосовно анулювання ліцензії на мовлення, якщо зміни у складі засновників (співзасновників) та/або власників (співвласників) суперечать вимогам статей 8, 12 цього Закону.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підтверджені документально та нормативно та, відповідно, є такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Волинь» відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська