Справа № 200/17280/21
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Справа№200/17280/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єв І.Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області від 21.09.2021 №8/14-749 «Про відмову з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий запис :01:001:1462 що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач, звернувся до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області з клопотанням від 01.07.2021, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий запис :01:001:1462, що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області. Рішенням Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області від 21.09.2021 №8/14-739 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий запис :01:001:1462 що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області оскільки бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене в графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеними статтями 2,6 Закону України «Про землеустрій», в частині створення раціональної системи землеволодінь та землекористувань; зазначена земельна ділянка визначена для передачі права оренди на неї шляхом проведення аукціону.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 17.09.2021, відповідно до вимог ст.189 Земельного кодексу України, ст.20 Закону України «Про охорону земель», комісією було проведено обстеження земельної ділянки в межах кадастрового кварталу :01:0011462 з метою визначення її стану та дотримання умов її використання. В результаті обстеження земельної ділянки загальною площею 21,1251 га, кадастровий номер 421286600:01:0011462, комісією було виявлено факт механічного обробітку ґрунту частини зазначеної земельної ділянки, орієнтовною площею 6 га. Зі слів ОСОБА_2 , встановлено, що саме він самовільно зайняв вищенаведену земельну ділянку, орієнтовною площею 6 га, та вирощував на ній технічні культури (соняшник).

20.09.2021 на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, благоустрою та екології Комарської сільської ради на порядку денному було розглянуто, зокрема, клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Голова Посійної комісії Остренко В.С. повідомив, що земельні ділянки, на які просять дозволу щодо виготовлення проекту землеустрою, про відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , комісія обстежила зі складанням акту, а також є рішення сесії сільської ради про те, що дані земельні ділянки є господарським двором. Вказана земельна ділянка визначена для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону. Також згідно викопіювань, які надали вищезазначені громадяни, бажані земельні ділянки знаходяться всередині господарського двору. Господарський двір загальною площею 2,00000 га, на 14,0000 га з яких виникло стихійне звалище побутових відходів, які звозять мешканці сусідніх сіл, що загрожує екологічною катастрофою і якщо надати вищезазначені ділянки у приватну власність інша частина площі земельної ділянки стане непривабливою для майбутніх орендарів, крім вищезазначеного земельні ділянки займають шляхом самовільного зайняття земельної ділянки, та жодних податків за користування вказаними ділянками не сплачують, про що повідомлено в Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області. На засіданні Постійної комісії було вирішено рекомендувати сесії сільської ради відмовити в наданні дозволу, щодо виготовлення проекту землеустрою.

Таким чином, вважають твердження Позивача з приводу протиправності дій прийнятого рішення Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 06.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.01.2022.

04.01.2022 розгляд справи відкладено на 02.02.2022.

Ухвалою суду від 02.02.2022 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, розгляд справи відкладено на 15.02.2022.

15.02.2022 розгляд справи відкладено на 02.03.2022.

Ухвалою суду від 10.08.2022 закрито підготовче провадження, подальший розгляд справи №200/17280/21 ухвалено здійснювати в письмовому провадженні.

Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21.04.2022 № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Враховуючи викладене, станом на час постановлення цієї ухвали в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 №9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 Рекомендацій Ради суддів України, опублікованих 02.03.2022, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м.Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26.02.2022 прийнято наказ №14/І-г Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи. Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

В матеріалах справи містяться клопотання позивача та представника відповідача про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Отже розгляд справи здійснюється за правилами письмового провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

01.07.2021 позивач звернувся до Комарської сільської ради з клопотанням, в якому просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий запис :01:001:1462 що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області.

21.09.2021 рішенням Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області № 8/14-749 у наданні вказаного дозволу позивачу відмовлено, у зв`язку із тим, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене в графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеними статтями 2, 6 Закону України «Про землеустрій», в частині створення раціональної системи землеволодінь та землекористувань; зазначена земельна ділянка визначена для передачі права оренди на неї шляхом проведення аукціону. Вказане рішення позивач отримав 18.11.2021.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Земельні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України (далі ЗК України), а також іншими нормативно-правовими актами, які прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів законодавства порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини 2 статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України (далі ЗК України), статтями 26, 33, 59 Закону № 280/97-ВР.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Як було зазначено раніше, частина 6 статті 118 ЗК України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність.

Статтею 118 ЗК України заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, які не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що питання про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою має бути вирішено виключено на пленарному засіданні міської ради за наявності підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень, виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Суд вказує на те, що відповідачем під час прийняття спірного рішення не зазначено інших доводів та не надано доказів щодо невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, затверджених у встановленому законом порядку. Посилання на положення ст. ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій», згідно яких стаття 2 розкриває поняття призначення землеустрою, а стаття 6 перелічує принципи землеустрою, не можна вважати обґрунтуванням невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, у контексті положень п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Крім того, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем зазначено також і те, що вказана земельна ділянка визначена для передачі права оренди шляхом аукціону. Натомість, вказане не відповідає дійсності, відповідного рішення відповідачем на час звернення позивача з заявою про надання дозволу прийнято не було. Це також не визначено у положеннях ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, як підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області від 21.09.021 № 8/14- 749 «Про відмову з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 », є протиправним, оскільки воно прийнято не на підставі що визначені Конституцією та законами України, а отже підлягає скасуванню.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, суд зазначає наступне.

Як зазначалося раніше, зміст норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність. Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини 2 статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Отже, суд не є органом, уповноваженим на вирішення вказаного питання, а лише має компетенцію на здійснення судового контролю за відповідністю чинному законодавству оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта владних повноважень, тому прийняття судом рішення за клопотанням позивача замість відповідача буде втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Тому, належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частинами 1-3статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція № 4274 від 26.11.2021).

Отже, враховуючи співмірність заявлених та задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 600,00 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 21.11.2021 №73 та акт прийому передачі наданих послуг № 1, у якому зазначений об`єм та вартість послуг згідно договору від 21.11.2021 у розмірі 5000 грн., з яких 1000 грн. це консультації, та 4000 грн. підготовлення та передача до Донецького окружного адміністративного суду позовної заяви.

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, відповідно до опису виконання робіт (надання послуг) позивачу було надано наступні послуги, на загальну суму 5000,00 грн.

Суд приходить до висновку про підтвердженість та обґрунтованість заявленої до відшкодування суми.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області (місцезнаходження: 85520, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, 19, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області від 21.09.2021 №8/14-749 «Про відмову з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Комарську сільську раду Волноваського району Донецької області (місцезнаходження: 85520, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, 19, ) розглянути повторно клопотання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 01.07.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, кадастровий запис :01:001:1462 що перебуває за межами населених пунктів Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області (місцезнаходження: 85520, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, 19, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 600 (шістсот) грн 00 коп.

Стягнути з бюджетних асигнувань Комарської сільської ради Волноваського району Донецької області (місцезнаходження: 85520, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, 19, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі в нарадчій кімнаті 22.11.2022.

Суддя І.Г. Аляб`єв