Справа № 420/8436/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8436/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, вул. Куяльницька,буд.26-а м.Подільськ, Одеська область, 66350) про визнання протиправними дій, скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати пункт 2 підпункт 2.12 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66350 Одеська обл.. Подільський р-н, с.Куяльник, вул. Куяльницька,буд.26-а, ) від 30.11.2021р. №3342-VIII щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 (зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області;

зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області (66350 Одеська обл.,Подільський р-н, с.Куяльник, вул. Куяльницька,буд.26-а, ) надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (за межами села Коси) із земель сільськогосподарського призначення;

звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання адміністративного позову, як учасника бойових дій, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №420/8436/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в порядку ст.262 КАС України.

В обґрунтування вимог позову вказано, що 09.11.2021 року ОСОБА_1 подав відповідачу заяву у відповідності до вимог ст.118 ЗК України про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (за межами села Коси) із земель сільськогосподарського призначення, станом на момент подання цієї заяви із графічною схемою земельної ділянки (отриманою у Відділі у Подільському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області), земельна ділянка була вільна від будь-яких обтяжень. Проте рішенням відповідача від 30.11.2021 року № 3342-VII позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з посиланням на те, що земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок, призначених для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами. Це рішення є протиправним, оскільки вказана підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не передбачена нормами ч.7 ст.118 ЗК України, якою визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу.

08.07.2022 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначив, що спірні земельні ділянки належать до земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, тому розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність, включення її в Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для подальшого продажу права оренди на земельних торгах віднесено до компетенції Куяльницької сільської ради. Отже відповідач, реалізовуючи свої повноваження організатора земельних торгів, з дотриманням визначених Земельним кодексом України вимог, має право прийняти відповідне рішення про перелік земельних ділянок комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з огляду наступного.

Позивач зазначає, що 09.11.2021 року він звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (за межами села Коса). До заяви позивачем додано копію паспорту, ідентифікаційного номеру, графічний матеріал (а.с.13), копію посвідчення учасника бойових дій.

Вказана обставина відповідачем не оспорюється.

Рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 30.11.2011 року №3342-VII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» (п.2.12) відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у зв`язку із тим, що земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованої на території Куяльницької об`єднаної територіальної громади в особі Куяльницької сільської ради призначених для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами (а.с.16).

Також з матеріалів справи вбачається, що Рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №3020-VII від 30.11.2021 року внесено зміни до рішення Куяльницької сільської ради від 14.02.2019 року №1679-VII «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення розташованих на території Куяльницької об`єднаної територіальної громади призначених для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами», викладено Додаток №1 в новій редакції (а.с.18-43).

Не погоджуючись із рішенням від 30.11.2011 року №3342-VII, позивач оскаржив його до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 19, ч. 2, 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно із п. б ч.1 ст.81, п. б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

При цьому, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином для отримання земельної ділянки безоплатно у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого компетентним органом приймається рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в наданні такого дозволу, яка має бути вмотивованою.

При цьому, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Положеннями ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже розгляд заяви особи, що звернулась з відповідною заявою може завершитись її задоволенням або вмотивованою відмовою уповноваженого органу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.118 ЗК України, оскільки не містить обґрунтування, що саме земельна ділянка, щодо якої позивач просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, виставлена на торги на право оренди (окремо або у складі земельної ділянки більшої площі) та станом на момент подання ним заяви входила до складу будь-якої із сформованих земельних ділянок.

Будь-які докази до свого відзиву на позовну заяву, які б доводили протилежне, Рада не надала суду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення прийняте в один день з рішенням №3020-VIIІ від 30.11.2021 року, яким доповнений перелік ділянок, призначених для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами (Додаток №1 до рішення №3020-VIIІ).

Позивач у позовній заяві наполягає, що станом на дату подання заяви від 09.11.2021 року із графічною схемою земельної ділянки вона була вільна від будь-яких обтяжень та будь-яким чином не позначена та не виставлена для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами.

При цьому Куяльницька сільська рада не надала суду доказів того, що бажана для ОСОБА_1 земельна ділянка, відображена на графічних матеріалах (Відомості з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації з землеустрою з позначенням місця розташування земельної ділянки на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (за межами села Коси) площею 8,52га із земель сільськогосподарського призначення а.с.13) є складовою частиною будь-якої із земельних ділянок, включених в цей перелік, та не спростувала твердження позивача, що ця ділянка на момент його звернення із заявою не входила до складу будь-якої сформованої земельної ділянки.

Враховуючи принцип правової визначеності, рішення суб`єкта владних повноважень, в даному випадку відповідача, має бути вмотивованим та містити обґрунтування його прийняття, із наведенням конкретних підстав, а особливо що стосується відмови у задоволенні заяв суб`єктів звернення чи прийнятих на власний розсуд рішень.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, зокрема, те, що у даному випадку, відповідач, орган місцевого самоврядування, з урахуванням вимог ч.2 ст.77 КАС України, не довів включення запитуваної земельної ділянки до переліку ділянок, призначених для продажу права оренди на земельних торгах суд дійшов висновку, що відмова в спірному рішенні з зазначеної в ньому підстави є протиправною, а саме рішення належить до скасування.

За таких обставин, суд вважає, що рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 30.11.2021р. №3342-VIII щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, не може вважатися обґрунтованим і законним, оскільки законних підстав такої відмови у вказаному рішенні не наведено.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування позивачу, зазначені відповідачем в оскарженому рішенні, не є належними підставами відповідно до норм Земельного кодексу України для такої відмови, а отже відповідач діяв всупереч положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Недоведеність підстав для відмови в оскаржуваному рішенні свідчить про його необґрунтованість та формальний характер відмови позивачу у задоволенні його заяви.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Наразі вирішення цього питання є дискреційним повноваження відповідача.

Відповідно до частин 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові від 05.09.2018 року у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18 та справі №520/8576/18 від 26 грудня 2019 року.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти певне рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

У спірних правовідносинах відповідач не навів належних обставин, що слугували підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Рішення Ради в оскаржуваній частині стосовно заяви ОСОБА_1 не є індивідуалізованим щодо змісту його заяви, його заяву вирішено формально, пакетом із заявами інших громадян, рішення ухвалено цілком формально, є необґрунтованим.

З урахуванням наведеного, з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав як зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про видачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою та прийняття рішення згідно ст.118 ЗК України з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду.

Згідно ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа РуїзТоріха проти Іспанії (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із відмовою у задоволенні позовних вимог про зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Суд відхиляє доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, з вищенаведених мотивів, звертаючи увагу на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» № 2145- IX від 24.03.2022 року було вирішено внести зміни до Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України та доповнити Перехідні положення пунктом 27, у якому у підпункті 5 зазначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інші витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, вул.Куяльницька,буд.26-а м.Подільськ, Одеська область, 66350) про визнання протиправними дій, скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 підпункт 2.12 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 30.11.2021р. №3342-VIII щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та прийняти рішення згідно ст.118 ЗК України з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду.

У задоволенні вимог про зобов`язання надати дозвіл- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян