Справа № 140/17625/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 140/17625/20 пров. № А/857/7537/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у справі № 140/17625/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу-

суддя (судді) в суді першої інстанції Сорока Ю.Ю.

справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з банківських рахунків відповідача податковий борг в сумі 590213,34 грн в дохід державного бюджету.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 590 213 грн 34 копійок.

Рішення мотивоване тим, що розрахунком податкового боргу та зворотнім боком облікової картки по єдиному податку з фізичних осіб підтверджується наявність в позивача податкової заборгованості. Доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що станом на день розгляду справи усі нараховані контролюючим органом грошові зобов`язання відповідно до податкових повідомлень-рішень, а також пеня, не є узгодженими. Зазначає, що в межах даного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Також вказує, що він не зміг подати до суду відзив на позовну заяву та всі документи, шо підтверджують заперечення проти позову, оскільки суд першої інстанції розглянув справу, не повідомивши його. При цьому зазначає, що вказані докази будуть надані в доповнення до апеляційної скарги.

В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 06.12.2000 зареєстрована як фізична особа-підприємець, 06.12.2000 взята на облік в контролюючому органі.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Волинській області про наявність заборгованості по платежах до бюджету станом на 23.12.2020 податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 становить 590 213, 34 грн., в тому числі:

1) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами результатами річного декларування, у сумі 544825,40 грн.

Податковий борг виник в результаті донарахування основного платежу за актом перевірки по податковому повідомленні-рішенні від 17.03.2020 № в сумі 332607, 03 грн;

29.05.2020 донараховано штрафні санкції по податковому повідомленні-рішенні від 17.03.2020 № в сумі 83151,76 грн;

29.05.2020 донараховано штрафні санкції по податковому повідомленні-рішенні від 17.03.2020 № в сумі 170 грн;

29.05.2020 нараховано пені податкове повідомленні-рішенні від 17.03.2020 № в сумі 128896,61 грн;

2) з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Податковий борг виник 29.05.2020 в результаті донарахування основного платежу за актом перевірки по податковому повідомленні-рішенні від 17.03.2020 № в сумі 27717, 25 грн;

29.05.2020 донараховано штрафні санкції по податковому повідомленні-рішенні від 17.03.2020 № в сумі 6929,31 грн;

29.05.2020 донараховано пені податкове повідомлення-рішення від 17.03.2020 № в сумі 10741,38 грн;

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Ко-дексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зо-бов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встано-влений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної по-даткової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (пози-кою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною грома-дою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу встановлено, що крім випадків, перед-бачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму подат-кового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) де-кларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Пунктом 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контро-люючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимогою заявленого позову є стягнення по-даткового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці під-лягають питання чи набула сума податкового зобов`язання, визначена контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, статусу узгодженого грошового зо-бов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підс-тави для її стягнення.

Як видно з наявних в матеріалах справи копій рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, а саме податкових повідомлень-рішень від 17.03.2020 №, №, № та податкової вимоги від 08.10.2020 №2895-13 на підставі яких виник податковий борг, такі були скеровані на податкову адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , проте конверти з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання» повернулися на адресу позивача.

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом 2 п.42.5 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Слід зазначити, що платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка фактично являється його місцезнаходженням і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним кореспонденції податкового органу як на обставину, що звільняє його від відповідальності у зв`язку з настанням негативних для нього наслідків.

З огляду на викладене, податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник по-датковий борг, а також податкова вимога, були вручені відповідачу у встановленому законом порядку.

Оскільки відповідач не оскаржив в адміністративному чи судовому порядку подат-кові повідомлення-рішення та податкову вимогу, сплата податкових зобов`язань не відбу-лася, тому сума визначених грошових зобов`язань набула статусу узгоджених зобов`язань.

Отже, заборгованість позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, набула статусу податкового боргу, а тому така підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, доказів в підтвердження неузгодження грошових зобов`язань, та, відповідно, відсутності підстав для стягнення податкового боргу, відповідачем суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у справі № 140/17625/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 21.11.2022.