Справа № 160/12577/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 листопада 2022 року Справа №160/12577/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву позивача - Судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукової Євгенії Олексіївни в адміністративній справі №160/12577/22 за позовною заявою Судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича про визнання протиправним та скасування наказа, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2022 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ голови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича «Про покладення адміністратвиних повноважень голови суду» від 10.08.2022 р. № 77-к.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 р. у справі №160/12577/22 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича про визнання протиправним та скасування наказа.

Не погодившись з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 р. позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати ухвалу суду, передати справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.10.2022 р. апеляційну скаргу судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 - задоволено.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 р. - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Супровідним листом від 14.11.2022 р. Третім апеляційним адміністративним судом було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/12577/22 за позовом Судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича про визнання протиправним та скасування наказа.

Відповідно до реєстру передачі справ №6494/22 від 14.11.2022 р. справу №160/12577/22 було передано судді Жуковій Є.О. безпосередньо 15.11.2022 р., що підтверджується відповідним написом, в даному реєстрі №6494/22 від 14.11.2022 р., в графі: "передав - 15.11.2022 р.".

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 р. відкрито провадження у справі №160/12577/22 та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

21.11.2022 р., шляхом електронного зв`язку, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем було подано заяву від 22.11.2022 р. за вх.№14810/22 про відвід головуючому судді Жуковій Є.О., в обґрунтування якої зазначено наступне.

18.08.2022 р. заявник звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу голови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича «Про покладення адміністративних повноважень голови суду» від 10.08.2022 № 77-к.

Однак, 23.08.2022 р. суддя Жукова Є.О. постановила ухвалу по справі № 160/12577/22, відповідно до якої відмовила у відкритті провадження за позовом заявника.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник 02.09.2022 р. подав апеляційну скаргу на дане судове рішення і постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.10.2022 р. апеляційна скарга була задоволена, а саме: скасовано ухвалу та справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Відповідно до звіту передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.11.2022, який міститься на веб-сторінці «Судова влада України» справа була передана на розгляд судді Жуковій Є.О.

Заявник вважає, що існують законні підстави для відводу судді Жукової Є.О., від участі в розгляді Справи, що вбачається з наступного.

В обгрунтування ухвали суддя Жукова СО., посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, вказала, що позов підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і відповідний спір повинен вирішуватись органом суддівського самоврядування згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, суддя Жукова Є.О. вже висловила свою позицію відносно подано мною позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу.

22.11.2022 р. за вх.№83539/22 на адресу суду позивачем подано заяву про відвід судді, ідентичну за змістом заяві від 22.11.2022 р. вх.№14810/22.

Відповідно до ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Позивача вважає, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Є.О. підлягає відводу у справі №160/12577/21, у зв`язку з наявністю підстав, вказаних у ст. ст. 36, 37 КАС України.

Позивача зазначає, що у останнього є обґрунтовані сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Жукової Є.О. при розгляді даної справи, оскільки суд апеляційної інстанції вже встановив грубі порушення у діях складу суду першої інстанції при постановлені ухвали про повернення позовної заяви у даній справі, включаючи обмеження позивачу права на доступ до правосуддя.

При вирішенні питання про наявність підстав для відводу судді суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.37 КАС України, суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до ч.1 ст.39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст.40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

На переконання суду визначені позивачем підстави для відводу судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукової Є.О. не вказують на упередженість судді, а лише свідчать про непогодження позивача щодо будь-яких процесуальних дій вчинених суддею.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що вказані позивачем доводи для відводу судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукової Є.О. не можуть бути підставою для сумніву в неупередженості судді при розгляді цієї справи, у зв`язку з чим, у задоволенні такої заяви необхідно відмовити.

У той же час, головуючим суддею Жуковою Є.О. заявлено заяву про самовідвід судді від розгляду адміністративної справи № 160/12577/22. В обґрунтування заяви зазначено, що у зв`язку з тим, що під час розгляду цієї справи в учасників справи виникли сумніви щодо процесуальних дій та рішень головуючого судді, суддя заявляє самовідвід з огляду на наступне.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Як передбачено з ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" та рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 ст. 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ("Piersac vs Belgium") ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання цього судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак, вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De Cubber v. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі саме висновки містяться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

У той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Крім того, відповідно до пунктів 1.6, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, суддя повинен дотримувати високих стандартів поведінки суддів і обстоювати їх з метою поглиблення громадської довіри до судових органів, що має першорядне значення для підтримання незалежності судової гілки влади.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результаті розгляду цієї справи немає.

Однак, враховуючи непогодження позивача із ухвалою головуючого судді у даній справі №160/122577/22 та задля виключення будь-яких сумнівів у позивача та учасників справи щодо дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суд робить висновок що заява судді про самовідвід є вмотивованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 31, 36, 39, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача - Судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукової Євгенії Олексіївни в адміністративній справі №160/12577/22 за позовною заявою Судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича про визнання протиправним та скасування наказа, - відмовити.

Заяву про самовідвід головуючого судді Жукової Євгенії Олексіївни в адміністративній справі № 160/12577/22 за позовною заявою Судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Шофаренка Юрія Федоровича про визнання протиправним та скасування наказа, - задовольнити.

Справу передати до відділу з організаційного забезпечення суду для подальшого перерозподілу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не оскаржується. Заперечення на ухвалу може включаться до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Є.О. Жукова