Справа № 160/15928/22
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Віхрової В.С.,
розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови, -
13.10.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову, винесену державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Охріменко Русланою Юріївною від 09.07.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62462102.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, зазнаючи, що у відповідача були відсутніми підстави для прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, за яким стягувачем є державний орган, є поданою після спливу тримісячного строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», а отже виконавець був зобов`язаний повернули виконавчий документ без виконання. ГУ ДПС у Дніпропетровській області пропустило строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже вимога була направлена 12.02.2020 тобто пропущений строк розпочався 12.02.2020 та закінчився 12.05.2020, а відкрито виконавче провадження 09.07.2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 клопотання про поновлення строку звернення до суду задоволено, поновлено строк звернення до суду ОСОБА_1 ; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в письмовому провадженні з метою дотримання безпеки учасників судового процесу.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Згідно з ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою суду від 08.11.2022 відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Адміністративний позов та копія ухвали від 08.11.2022 отримані відповідачем в системі «Електронний суд» 13.10.2022 та 08.11.2022 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Від представника третьої особи до суду не надходило жодних клопотань або пояснень в обґрунтування власної правової позиції.
Адміністративний позов та копія ухвали від 08.11.2022 отримані третьою особою в системі «Електронний суд» 13.10.2022 та 08.11.2022 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.10.2018 має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , згідно відмітки на 12 аркуші паспорту серії НОМЕР_1 .
12.02.2020 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено вимогу №Ф-240-17/У про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 5508,36 грн.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено заяву про примусове виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У та направлено для примусового виконання до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
09.07.2020 державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Охріменко Русланою Юріївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62462102 з примусового виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У.
В постанові від 09.07.2020 відповідачем зазначено, що вимога набрала законної сили 19.06.2020.
Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження №62462102, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 6, 7 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, в тому числі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 ст. 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" від 02.04.2012 № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
При цьому, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Як було зазначено вище в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження №62462102 від 09.07.2020 вказано, що виконавче провадження відкрито на підставі вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.02.2020 №Ф-240-17/У, яка набрала чинності 19.06.2020.
Позивач, вказуючи на протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, зазначає, що Законом №1404-VIII встановлено строк, протягом якого вимогу про сплату єдиного внеску може бути пред`явлено до виконання, таким строком є 3 місяці. Позивач зазначає, що вимога була направлена 12.02.2020 тобто пропущений строк розпочався 12.02.2020 та закінчився 12.05.2020, а відкрито виконавче провадження 09.07.2020.
Суд зазначає, що державний виконавець при прийнятті виконавчого документа керується Законом України «Про виконавче провадження», який визначає принципи діяльності державної виконавчої служби. Підстави повернення виконавчого документу передбачені ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавчий документ повертається у випадку пропуску встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
В даному випадку, при отриманні державним виконавцем заяв про примусове виконання вимоги про сплату єдиного внеску, останній не здійснює розрахунок дати набрання чинності виконавчим документом, а лише перевіряє дотримання тримісячного строку звернення із заявою про примусове виконання вимоги стягувачем з дати набрання чинності, визначеної у виконавчому документі.
Вимога від 12.02.2020 №Ф-240-17/У набрала чинності 19.06.2020, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 09.07.2020, тобто в межах тримісячного строку з дати набрання чинності вимогою.
Отже, державний виконавець не мав права керуватись нормою ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та повертати виконавчий документ без виконання, оскільки стягувачем дотримано тримісячний строк звернення до державного виконавця із заявою про примусове виконання вимоги.
Позивач зазначає, що вимога була направлена 12.02.2020 тобто пропущений строк розпочався 12.02.2020 та закінчився 12.05.2020, а відкрито виконавче провадження 09.07.2020, однак на підтвердження власної правової позиції не надає жодних доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Згідно з ч.4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
На підставі ч.5 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.
З огляду на наведені норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податкова вимога про сплату єдиного внеску набирає чинності не з дати її прийняття, як помилково вважає позивач, а з дати її узгодження, відповідна дата відраховується після спливу десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату боргу на адресу боржника.
Отже, тримісячний строк звернення до державного виконавця із заявою про примусове виконання вимоги розраховується не з дати прийняття вимоги, а дати набрання нею чинності, якою, в даному випадку, є 19.06.2020, як про це зазначено в оскаржуваній постанові.
Суд не досліджує та не надає правову оцінку правомірності визначення дати набрання чинності вимогою, а лише надає оцінку доводам позивача стосовно початку відрахунку тримісячного строку звернення із заявою про примусове виконання вимоги, оскільки вимоги стосовно визначення невірної дати набрання чинності вимогою від 12.02.2020 №Ф-240-17/У у межах цієї адміністративної справи не пред`явлені до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, та не є предметом даного спору.
Як було зазначено судом вище, державний виконавець керується нормами Закону України «Про виконавче провадження» та інформацією, визначеною у виконавчому документі. В даному випадку, підстави для повернення вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У відсутні, оскільки між набранням чинності останньої та прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження №62462102 від 09.07.2020 пройшло менше одного місяця, тримісячний строк звернення із заявою про примусове виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У не сплив станом на день надходження виконавчого документу відповідачу.
Підсумовуючи викладене, судом не встановлено протиправності дій відповідача при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження №62462102 від 09.07.2020, відтак вона не підлягає скасуванню.
Стосовно строку звернення до суду, встановлено наступне.
09.07.2020 державним виконавцем складено супровідний лист до постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2020, прийнятої при примусовому виконанні вимоги № Ф-240-17/У від 12.02.2020, що видана ГУ ДПС у Дніпропетровській області, та направлено на адреси сторін виконавчого провадження.
Адресою боржника вказана: Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський р., с.Широке, вулиця Кооперативна, будинок 39.
При цьому, з 10.10.2018 позивач має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Докази отримання позивачем постанови від 09.07.2020 у виконавчому провадженні №62462102 матеріали справи не містять.
Позивач зазначила, що 05.10.2022 з застосунку «Дія» дізналась про відкриття виконавчого провадження № 62462102.
Поряд із цим, позивачем долучено до матеріалів справи паперову копію електронного документа інформацію про виконавче провадження із датою отримання 05.10.2022.
Пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Оскільки цей позов направлений засобами поштового зв`язку 07.10.2022, а матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих, що позивач знав про прийняття оскаржуваної постанови раніше, судом поновлено строк звернення до суду ухвалою від 08.11.2022.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова