Справа № 760/31722/21
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/7/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Києві про скасування та визнання недійсною постанови про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати та визнати недійсною постанову серії ЕАО № 5040565 від 17 листопада 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП.

Посилається на те, що 17 листопада 2021 року Інспектором Управління патрульної поліції м. Києва Боровиком І.М. було винесено постанову серії ЕАО № 5040565 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови він 17 листопада 2021 року о 14:57 год. в м. Києві на просп. Червонозоряному, 94В, при ДТП не виставив знак аварійної зупинки, чим порушив п. 2.10.б. ПДР та 9.10. ПДР - не увімкнення аварійної сигналізації і не встановлення знаку аварійної зупинки.

Вважає, що дана постанова прийнята незаконно, упереджено та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Стверджує, що 17 листопада 2021 року о 13:30 год. відбулося ДТП на просп. Червонозоряному, 94В в м. Києві за участю його автомобіля.

Відразу після ДТП ним було встановлено знак аварійної зупинки та увімкнена аварійна сигналізація.

Даний факт підтверджується фото з місця ДТП.

Оскільки жодного підтвердження та доказу того, що він порушив п. 2.10.б. ПДР та 9.10. ПДР не існує, просить задовольнити позов.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 02 лютого 2022 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з відомостями, які містяться в матеріалах справи, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію адміністративного позову з додатками 23 лютого 2022 року.

Відповідно до ст.ст. 162 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

11 травня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача, у якому проти позову заперечує.

Посилається на те, що згідно постанови 17 листопада 2021 року о 14 год. 57 хв. позивач в м. Києві, на просп. Червонозоряний, 94В, 176 керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 .

Потрапивши в ДТП. водій не виставив знак аварійної зупинки, чим порушив п. 2.10.б. ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1036, за яке ст. 125 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у вигляді попередження.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.10.б ПДР визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР.

Пунктом 9.10 ПДР встановлено, що разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі:

а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Вважає вимоги позивача безпідставними та просить відмовити у позові.

01 червня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач позов підтримує.

Зазначає, що оскільки відповідачем не доведено, що він порушив п. 2.10.б. ПДР та 9.10. ПДР - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5040565 від 17 листопада 2021 року є недійсною та підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 17 листопада 2021 року Інспектором Управління патрульної поліції м. Києва Боровиком І.М. було винесено постанову серії ЕАО № 5040565 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

За змістом постанови, 17 листопада 2021 року о 14 год. 57 хв. позивачем в м. Києві, на просп. Червонозоряний, 94В при ДТП не було виставлено знак аварійної зупинки, що є порушенням п. 2.10.б. ПДР - неувімкнення аварійної сигналізації і не встановлення знаку аварійної зупинки, за яке ст. 125 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у вигляді попередження.

Диспозиція частини статті 125 КУпАП передбачає відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Пунктом 2.10.б. ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР.

Пунктом 9.10 ПДР встановлено, що разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі:

а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

З постанови серії ЕАО № 5040565 вбачається, що позивач у порушення п. 2.10.б ПДР України одразу після ДТП не встановив знак аварійної зупинки.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

На підтвердження виконання вимог ПДР позивач надає фотознімок, який, з його слів, зроблено на місці ДТП 17 листопада 2021 року.

Як вбачається зі змісту постанови серії ЕАО № 5040565 інспекторомналежним чином не задокументовано та не доведено належними доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Відповідач, подавши відзив, приведених позивачем обставин не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст.ст. 1, 9, 125, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 132, 139, 242-246, 247, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5040565 від 17 листопада 2021 року, винесену Інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Боровиком Ігорем Миколайовичем відносно ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А. Шереметьєва