Справа № 640/11324/22
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 в справі № 640/25214/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора організаційно-методичного відділу Департаменту підтримання обвинувачення та представництва інтересів держави в судах Генеральної прокуратури України з 19 листопада 2019 року;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 в справі № 640/25214/19 про поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора організаційно-методичного відділу Департаменту підтримання обвинувачення та представництва інтересів держави в судах Генеральної прокуратури України з 19 листопада 2019 року за період з 06.08.2021 по 22.06.2022 в розмірі 309 185,63 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таке, що набрало законної сили, рішення суду, керуючись п. 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, відмовляючи у відкриті провадження, суд першої інстанції зазначив, що позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі № 640/25214/19.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено строк до 14.11.2022 року для подання відзиву на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою від 18.10.2022 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судового засіданні на 17 листопада 2022 року.

Від представника Офісу Генерального прокурора до суду 26.10.2022 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2021 по справі № 640/25214/19 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.03.2021 скасовано, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 14 листопада 2019 року № 1489ц.

Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 1 від 29 жовтня 2019 року № 30 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора організаційно-методичного відділу Департаменту підтримання обвинувачення та представництва інтересів держави в судах Генеральної прокуратури України з 19 листопада 2019 року.

Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 листопада 2019 року по 05 серпня 2021 року у розмірі 598784 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн.. 84 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.06.2022 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 скасовано і залишено в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2021.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частини другої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

У постанові від 29.07.2021 у справі № 460/350/19 Верховний Суд підкреслив, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Колегія суддів зазначає, що в даній справі позивачем заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, яка фактично стосуються питання виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі № 640/25214/19, зокрема визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо затримки виконання постанови суду апеляційної інстанції про поновлення позивача на посаді.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Отже, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого спору і між тими самим сторонами, то наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог.

Однак, судом першої інстанції не надано оцінку позовній вимозі ОСОБА_1 про стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 року за період з 06.08.2021 по 22.06.2022 в розмірі 309 185,63 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що в цій частині вимога заявляться позивачем в межах цієї адміністративної справи та є самостійною.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті зазначеної ухвали залишено поза увагою доводи позивача щодо його права на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в період із 06.08.2021 по 22.06.2022.

Згідно з частиною третьою статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового ухвали суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

Керуючись статтями 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2022 року в частині відмови у відкритті провадження у справі щодо позовної вимоги про стягнення з Офісу Генерального прокурора користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 в справі № 640/25214/19 скасувати.

Справу в частині позовної вимоги про стягнення з Офісу Генерального прокурора користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2021 в справі № 640/25214/19 направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 22 листопада 2022 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко