Справа № 520/20543/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 р. Справа № 520/20543/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 (суддя: Полях Н.А., м.Харків) по справі № 520/20543/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, викладену в рішенні від 19.05.2021 № 15.02-15/2757 про відмову в наданні ОСОБА_1 допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду соціального страхування України;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 призначити допомогу по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності АДЮ № 959919 у повному обсязі.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 07.03.2018 по теперішній час знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області. З 01.12.2019 по 31.12.2020 перебувала на спрощеній системі оподаткування, перша група, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Харківській області від 12.08.2021 та витягом з Реєстру платників єдиного податку. Вказує, що здійснюючи фінансово-господарську діяльність, позивач своєчасно та у повному обсязі сплачувала податки та збори, подавала встановлену законом звітність, не має податкового боргу та заборгованості зі сплати ЄСВ, що підтверджується зазначеною вище довідкою, звітами з ЄСВ за 2010-2019 роки, квитанціями про сплату ЄСВ за 4 квартал 2019 року та за 4 квартали 2020 року. Відтак, вважає, що набула право на отримання страхових виплат по вагітності та пологах, оскільки у період здійснення підприємницької діяльності нею сплачений єдиний внесок у повному обсязі, що підтверджується документально.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 520/20543/21 адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області (, просп. Гагаріна, буд. 1, 3 пов., м. Харків, 61001) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області викладену в рішенні від 19.05.2021 р. № 15.02-15/2757 про відмову в наданні ОСОБА_1 допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області повторно розглянути заяву-розрахунок від 06.05.2021 року ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області (, просп. Гагаріна, буд. 1, 3 пов., м. Харків, 61001) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 520/20543/21 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що право на допомогу по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду соціального страхування України мають виключно застраховані особи, тобто для отримання права на зазначену допомогу фізичній особі-підприємцю необхідно набути статусу «застрахованої особи» в місяці настання 30 тижнів вагітності шляхом сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за себе за цей місяць, а також сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за себе за місяці до 30 тижнів вагітності, в строки та розмірах визначених чинним законодавством. Вказує, що відповідно даних, зазначених у картці страхувальника, сплата єдиного соціального внеску за період з грудня 2020 року (місяць настання страхового випадку) по квітень 2021 року включно відсутня. Станом на 09.12.2020 (30 тижнів вагітності) позивач не була платником єдиного внеску, а тому не набула статусу «застрахованої особи» в грудні 2020 року, що не дає можливості надання допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 06.05.2021 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області було подано заяву-розрахунок на здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування на суму 20696,76 грн., а також додано документи: копію листка непрацездатності по вагітності та пологах серії АГФ №959919 за період з 09.12.2020 по 13.04.2021; копії квитанцій про сплату єдиного соціального внеску за розрахунковий період; довідку про відкриття рахунку для соціальних виплат; копію виписки з ЄДР; оригінал довідки-розрахунку суми допомоги.

Згідно з листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 14.05.2021, заява-розрахунок з доданими документами була передана на розгляд до Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області для прийняття рішення.

Позивачем було отримано відповідь Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 19.05.2021 №15.02-15/2757, в якій повідомлено про відмову в наданні допомоги по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду соціального страхування України та зазначено, що позивач станом на 09.12.2020 (30 тижнів вагітності) не була платником єдиного внеску, а тому не набула статусу застрахованої особи в грудні 2020 року. Разом із відповіддю позивачу було повернуто заяву-розрахунок від 06.05.2021 про надання допомоги по вагітності та пологах з доданими до неї документами.

Листом від 16.06.2021 №15.02-15 3329 Харківське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області повторно повідомило про повернення заяви-розрахунку без виконання.

Не погоджуючись із такими діями суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви-розрахунку, оскільки жодних дій, спрямованих на встановлення обставин, передбачених п.8 Порядку та інших дій, визначених законодавством, відповідач не вчинив. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області повторно розглянути заяву-розрахунок від 06.05.2021 ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції (в частині задоволення позовних вимог) та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту - Закон №1105-XIV, в редакції чинній на час настання страхового випадку) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Статтею 18 Закону №1105-XIV визначено, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Відповідно до положень статті 19 цього Закону, право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Отже, зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають як особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) (наймані працівники), так і фізичні особи - підприємці під час зайняття підприємницькою діяльністю.

Так, одним із видів матеріального забезпечення та соціальних послуг за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності є допомога по вагітності та пологах (пункт 2 частини 1 статті 20 Закону №1105-XIV).

Частиною 1 ст. 25 вказаного Закону передбачено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Статтею 26 Закону №1105-XIV встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу. Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду, та не може бути меншою, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.30 Закону №1105-XIV, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) та за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 30 Закону №1105-XIV).

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності (частина перша статті 31 Закону №1105-XIV).

Статтею 33 Закону №1105-XIV передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до 1 ст.34 вказаного Закону, фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Відповідно до п.4 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №12, фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та окремих виплат потерпілим на виробництві здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення та окремих виплат потерпілим на виробництві за їх видами. Форма заяви-розрахунку наведена у додатку 1 до цього Порядку.

Страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання (п.5 Порядку).

Згідно з п.8 Порядку, робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку.

Робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення у разі потреби має право здійснювати обмін інформацією зі страхувальником шляхом направлення запиту щодо уточнення інформації, наведеної у заяві-розрахунку.

У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення.

Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач розглянув заяву-розрахунок ОСОБА_1 та повернув останню листом від 19.05.2021 №15.02-15/2757. Підставою для повернення позивачу заяви-розрахунку для виплати допомоги по вагітності та пологах слугував висновок відповідача про те, що станом на 09.12.2020 (30 тижнів вагітності) ОСОБА_1 не була платником єдиного внеску, а тому не набула статусу застрахованої особи в грудні 2020 року.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Закон №2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частини друга статті 2 Закону №2464-VI).

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абзац 2 частини першої статті 5 Закону №2464-VI).

Згідно із пунктами 2, 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Статтею 12 Закону №2464-VI визначено, що завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску; формує та веде реєстр страхувальників Державного реєстру, здійснює заходи щодо забезпечення доступу до даних Державного реєстру відповідно до цього Закону.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм права вбачається, що позивач є платником єдиного внеску, правильність нарахування, обчислення, повнота і своєчасність сплати якого контролюється податковим органом.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що згідно з ч.1 ст.31 Закону №1105-XIV, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, що в свою чергу зобов`язує відповідача здійснити всі передбачені Порядком фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України дії.

Так, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває з 07.03.2018 по теперішній час на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області. З 01.12.2019 по 31.12.2020 перебувала на спрощеній системі оподаткування, перша група, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Харківській області від 12.08.2021 та витягом з Реєстру платників єдиного податку.

Здійснюючи фінансово - господарську діяльність, позивач своєчасно та у повному обсязі сплачувала податки та збори, подавала встановлену законом звітність. ОСОБА_1 не має податкового боргу і заборгованості зі сплати ЄСВ, що підтверджується зазначеною вище довідкою ГУ ДПС у Харківській області від 12.08.2021, звітами з ЄСВ за 2019 - 2020 роки. Сплата ЄСВ також підтверджується банківськими квитанціями про сплату ЄСВ за 4 квартал 2019 року, і за 4 квартали 2020 року.

З 09.12.2020 по 13.04.2021 позивач перебувала на лікарняному по вагітності та пологах, що підтверджується листком непрацездатності.

У позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька, ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України від 12.03.2021.

Перед настанням страхового випадку позивач мала страховий стаж повних 3 роки і 5 місяців, що підтверджено довідкою, сформованою засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 26.07.2021, що містить витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів зазначає, що право на отримання матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (вагітність та пологи) настає за умови, якщо особа є застрахованою особою у розумінні положень законів України №1105-XIV та №2464-VI, з доходу якої сплачувався єдиний внесок.

Отже, у ході розгляду справи судом на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що позивач за період здійснення підприємницької діяльності та до настання страхового випадку сплачувала єдиний внесок.

Одночасно колегія суддів враховує, що відповідальний за правильністю нарахування, обчислення, повноту і своєчасність сплати єдиного внеску орган (ГУ ДПС у Харківській області) підтвердив факт сплати позивачкою єдиного внеску за спірний період.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для повернення позивачу заяви-розрахунку на виплату допомоги по вагітності та пологам.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що жодних дій, спрямованих на встановлення обставин, передбачених п.8 Порядку та інших дій, визначених законодавством, відповідач не вчиняв, що не спростовано останнім, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такими діями відповідачем допущено порушення законних прав, внаслідок чого позивача безпідставно обмежено у праві на призначення та виплату допомоги по вагітності та пологам.

Разом з тим, колегія суддів у межах апеляційного розгляду не перевіряє правильність обчислення позивачем заявленої до виплати суми допомоги по вагітності та пологам, оскільки зазначене не є спірним у цій справі.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З огляду на встановлені у справі обставини та, враховуючи, що відповідність поданих позивачем документів була досліджена відповідачем не в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права є зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області повторно розглянути заяву-розрахунок від 06.05.2021 ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 520/20543/21 - залишити без змін в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова О.А. Спаскін