Справа № 200/3768/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Справа№200/3768/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішенні і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

29 червня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ у Київській області), в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Київській області від 02 листопада 2021 року № 51, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи:

з 06 листопада 1991 року по 21 серпня 1992 року,

з 29 грудня 1992 року по 07 травня 1996 року,

з 03 вересня 1996 року по 05 липня 2004 року,

з 01 березня 2007 року по 25 серпня 2010 року,

з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

30 червня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; залучив до участі у справі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області); вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідачів докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія Російської Федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

22 листопада 2022 року суд постановив ухвалу про поновлення строку звернення до суду.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 28 жовтня 2021 року він звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

02 листопада 2021 року ГУ ПФУ у Київській області прийняло рішення № 51, яким відмовило у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у призначенні пенсії, ГУ ПФУ у Київській області навело такі аргументи:

- до страхового стажу не зараховано період навчання з 01 вересня 1983 року по 14 червня 1991 року згідно з дипломом від 30 червня 1991 року серії НОМЕР_1 , оскільки час навчання переривається військовою службою;

- до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 03 вересня 1996 року по 31 травня 2001 року, з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року, з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року за довідками від 21 січня 2021 року №№ 03-45/3, 03-45/4, 03-45/5, які видані відокремленим підрозділом «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі тепломережі», оскільки відсутній наказ про надання виконуючому обов`язків директора ОСОБА_2 права підпису документів за головного бухгалтера та начальника ДУП; посади, вказані у довідці від 21 січня 2021 року № 03-45/3, не відповідають посадам, вказаним у трудовій книжці; у довідці від 21 січня 2021 року № 03-45/5 не зазначені умови праці та назва дільниці, на якій працював позивач;

- підстави для обчислення пільгового стажу та заробітної плати за довідками Філії № 12 закритого акціонерного товариства «Зовнішторгсервіс» від 22 січня 2021 року № 07/097-265.1 та від 25 січня 2021 року № 016-68, відсутні, оскільки вони видані організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території.

Позивач покликався на норми ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 1058, п. «д» ч. 3 ст. 56, ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788), абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011), п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), та зазначав, що має право на зарахування до страхового стажу як періоду навчання, так і періоду військової служби, оскільки факт навчання в Комунарському гірничо-металургійному інституті з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1991 року підтверджений записами в трудовій книжці та дипломом, а проходження військової служби з 01 липня 1984 року по 25 травня 1987 року записами в трудовій книжці та військовим квитком.

Позивач доводив, що має право на зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 03 вересня 1996 року по 31 травня 2001 року, з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року та з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року.

Вказував на те, що на підтвердження наявності пільгового стажу у вказані періоди, серед іншого, надав уточнюючі довідки відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» від 18 січня 2021 року №№ 03-45/3, 03-45/4, 03-45/5, а не від 21 січня 2021 року, як помилково вказав у своєму рішенні відповідач 1.

Зазначав, що згідно з записами в трудовій книжці, 03 вересня 1996 року він був прийнятий на роботу на Миронівську державну районну електричну станцію в котлотурбінний цех на посаду стажера начальника зміни станції, на якій пропрацював до 01 червня 2001 року.

Довідкою відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» від 18 січня 2021 року № 03-45/3 уточнено, що у вказаний період він виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професіями машиніста-обхідника з котельного устаткування, машиніста котлів, старшого машиніста із допоміжного устаткування турбінного відділення, старшого машиніста котельного устаткування, машиніста-обхідника із допоміжного устаткування турбіни, машиніста парових турбін.

Вказані професії передбачені чинним на той час Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Уточнююча довідка видана на підставі розпоряджень по цеху та наказів про атестацію робочих місць за умовами праці.

Позивач наголошував, що зміст уточнюючої довідки відповідає вимогам п. п. 3, 20 Порядку № 637, а тому у відповідача 1 не було підстав для неврахування вказаних у ній відомостей.

Посилання пенсійного органу на те, що посади, зазначені у довідці, не відповідають записам у трудовій книжці, не можуть бути підставою для незарахування періодів роботи до пільгового стажу, оскільки, у разі відсутності необхідних записів у трудовій книжці саме уточнюючі довідки приймаються для встановлення спеціального стажу.

Відомості в уточнюючій довідці та в трудовій книжці можуть не збігатись, адже у разі наявності в довідці таких самих відомостей, що й у трудовій книжці, юридичний сенс та необхідність отримання довідки втрачається, оскільки основним документом, що підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. Лише у випадку відсутності в трудовій книжці відомостей про спеціальний стаж, такий стаж встановлюється відповідно до уточнюючої довідки. Призначенням уточнюючої довідки є усунення прогалин (уточнення) записів в трудовій книжці та надання інформації про стаж, яка відсутня в трудовій книжці.

Видача уточнюючої довідки передбачена законодавством і має на меті забезпечити право особи на отримання пенсії, оскільки відомості, які в ній зазначаються, стосуються конкретної особи щодо періоду її роботи і умов праці, у зв`язку з чим при її видачі роботодавці керуються виключно тими відомостями, які містяться в первинних документах. Уточнююча довідка є офіційним документом, передбаченим п. 20 Порядку № 637, і роботодавець несе відповідальність за правильність вказаних в ній відомостей.

До того ж відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії. Обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця та інших уповноважених осіб.

Відповідні висновки наведені Верховним Судом в постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 672/914/16-а, від 11 листопада 2019 року у справі № 127/1849/17.

Відтак, у відповідача 1 не було підстав не брати до уваги довідку від 18 січня 2021 року № 03-45/3.

Позивач зауважив, що в трудовій книжці зазначена його посада, тобто становище працівника в структурі підприємства, в той час як в довідці від 18 січня 2021 року № 03-45/3 вказана професія, тобто рід трудової діяльності, яку він здійснював, перебуваючи у певні періоди на відповідній посаді. Це свідчить не про суперечності в довідці та трудовій книжці, а про уточнення інформації, зазначеної в трудовій книжці.

Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її права. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення особи права соціальний захист в частині призначення пенсії.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 300/860/17.

Позивач доводив, що ГУ ПФУ у Київській області безпідставно не прийняло до уваги довідку від 18 січня 2021 року № 03-45/5, оскільки у ній не зазначені умови праці та назва дільниці, де він працював.

Стверджував, що в цій довідці зазначено, що він виконував роботу в шкідливих умовах, а також інші відомості, передбачені абз. 2 п. 20 Порядку № 637, а тому зауваження відповідача 1 до змісту цієї довідки не ґрунтуються на фактичних обставинах.

Позивач вважав безпідставним аргумент відповідача 1 про відсутність наказу про надання виконуючому обов`язки директора, який підписав довідки від 18 січня 2021 року №№ 03-45/3, 03-45/4 03-45/5, права підпису документів за головного бухгалтера та начальника ДУП, оскільки перевірка достовірності інформації, викладеної в довідках, покладається саме на пенсійний орган.

Між тим, згідно з наказом відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» від 16 вересня 2020 року № 10-к виконуючий обов`язки директора поклав на себе право другого підпису на всіх фінансових документах та архівних довідках, а згідно з наказом відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» від 05 жовтня 2020 року № 12-к право підпису на всіх архівних довідках.

Отже, у відповідача 1 не було підстав для неприйняття до уваги уточнюючих довідок від 18 січня 2021 року №№ 03-45/3, 03-45/4, 03 45/5 та для незарахування зазначених в них періодів роботи до пільгового стажу.

Щодо неприйняття відповідачем 1 довідок від 22 січня 2021 року № 097-265.1 та від 25 січня 2021 року № 016-68, виданих Філією № 12 закритого акціонерного товариства «Зовнішторгсервіс», позивач покликався на практику Європейського Суду з прав людини та «Намібійські винятки» і зазначав, що ці довідки можуть бути прийняті в якості доказів, незважаючи на те, що вони видані тимчасово окупованій території України, оскільки в інший спосіб отримати відомості, що в них містяться, неможливо.

Крім того, позивач звертав увагу суду на те, що в період з 01 березня 2007 року по 25 серпня 2010 року він працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Спеценергоремонт» на посаді старшого майстра виробничої дільниці з ремонту та монтажу котельного устаткування № 1, тобто за професією, що передбачена п. 13б розділу XIII Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року.

Однак в оскаржуваному рішенні відповідач 1 не навів жодних міркувань стосовно незарахування цього періоду до пільгового стажу.

Просив задовольнити позов.

Відповідач 1 ГУ ПФУ у Київській області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

Зазначив, що 02 листопада 2021 року за наслідками розгляду заяви позивача від 28 жовтня 2021 року та поданих ним документів ГУ ПФУ у Київській області прийняло рішення № 51, яким відмовило у призначенні пенсії.

Відповідач 1 не зарахував позивачеві до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1983 року по 14 червня 1991 року за дипломом від 30 червня 1991 року НОМЕР_1 , оскільки час навчання переривається військовою службою; для зарахування до страхового стажу періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу.

До пільгового стажу за Списком № 2 відповідач 1 не зарахував періоди роботи з 03 вересня 1996 року по 31 травня 2001 року, з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року, з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року за довідками від 21 січня 2021 року №№ 03-45/3, 03 45/4, 03-45/5, які видані відокремленим підрозділом «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі тепломережі», оскільки відсутній наказ про надання в. о. директора ОСОБА_2 права підпису документів за головного бухгалтера та начальника ДУП; посади, вказані у довідці від 21 січня 2021 року № 03-45/3 не відповідають посадам, вказаним у трудовій книжці; у довідці від 21 січня 2021 року № 03- 45/5 не зазначені умови праці та назва дільниці, де працював позивач.

Відповідач 1 доводив, що підстави для обчислення пільгового стажу та заробітної плати за довідками Філії № 12 закритого акціонерного товариства «Зовнішторгсервіс» від 22 січня 2021 року № 07/097-265.1 та від 25 січня 2021 року № 016-68 відсутні, оскільки вони видані організацією, що знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Наголошував, що надані заявником документи не можуть слугувати для підтвердження пільгового стажу роботи, оскільки не підтверджені первинними документами та оформленні неналежним чином. Провести перевірку видачі вказаних довідок неможливо, оскільки організація, що їх видала, знаходиться на тимчасово окупованій території.

З огляду на викладене відповідач 1 дійшов висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідач 1 стверджував, що за наявними документами позивач мати матиме право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, за наявності відповідного стажу.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 2 ГУ ПФУ в Донецькій області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

З 26 березня 2008 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений відповідний запис.

28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548) зареєстроване як юридична особа, про що до ЄДР внесений відповідний запис.

На підставі п. 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності розгляд заяви ОСОБА_1 здійснював структурний підрозділ ГУ ПФУ у Київській області.

02 листопада 2021 року ГУ ПФУ у Київській області прийняло рішення № 51, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з такого:

дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 28 жовтня 2021 року;

пенсійний вік, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (Список № 2), 55 років;

вік заявника 55 років;

необхідний страховий стаж, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (Список № 2), 30 років;

страховий стаж особи становить 31 рік 01 місяць 17 днів;

необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (Список № 2) становить 12 років 06 місяців.

Результат розгляду документів, доданих до заяви:

За доданими документами до страхового стажу не зарахований період навчання з 01 вересня 1983 року по 14 червня 1991 року за дипломом від 30 червня 1991 року НОМЕР_1 , оскільки час навчання переривається військовою службою. Для зарахування до страхового стажу періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу.

За наданими документами роботу у важких і шкідливих умовах за Списком № 2 не підтверджено.

До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 03 вересня 1996 року по 31 травня 2001 року, з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року та з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року за довідками акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі тепломережі» «Миронівська теплова електрична станція» від 21 січня 2021 року №№ 03-45/3, 03-45/4, 03-45/5, оскільки:

- відсутній наказ про надання виконуючому обов`язки директора ОСОБА_2 права підпису документів за головного бухгалтера та начальника ДУП;

- посади, вказані у довідці від 21 січня 2021 року № 03-45/3, не відповідають посадам, вказаним в трудовій книжці;

- у довідці від 21 січня 2021 року № 03-45/5 не зазначені умови праці та назва дільниці, де працював заявник.

Довідки від 22 січня 2021 року № 07/097-265.1 про заробітну плату та від 25 січня 2021 року № 016-68 Філії № 12 закритого акціонерного товариства «Зовнішторгсервіс» видані організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон № 1207) відсутні підстави обчислювати пільговий стаж та заробітну плату за цими довідками.

Дата з якої матиме право на пенсійну виплату 06 січня 2029 року.

Докази на підтвердження дати направлення (вручення) позивачу рішення ГУ ПФУ у Київській області від 02 листопада 2021 року № 51 суду не надані.

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), вирішуючи питання про наявність підстав для призначення пенсії, ГУ ПФУ у Київській області зарахувало ОСОБА_1 період:

з 01 липня 1984 року по 15 травня 1997 року строкова військова служба 02 роки 10 місяців 15 днів до страхового стажу;

з 06 листопада 1991 року по 31 грудня 1991 року 00 років 01 місяць 26 днів до страхового стажу;

з 01 січня 1992 року по 07 травня 1996 року 04 роки 04 місяці 07 днів до страхового стажу;

з 03 вересня 1996 року по 01 червня 2001 року 04 роки 08 місяців 29 днів до страхового стажу;

з 02 червня 2001 року по 31 грудня 2003 року 02 роки 07 місяців 00 днів до страхового стажу;

з 01 січня 2004 року по 13 листопада 2006 року 02 роки 11 місяців 00 днів до страхового стажу;

з 14 листопада 2006 року по 28 лютого 2015 року 08 років 04 місяці 00 днів до страхового стажу;

з 12 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року 02 роки 08 місяців 00 днів до страхового стажу;

з 01 грудня 2018 року по 31 липня 2019 року 00 років 08 місяців 00 днів до страхового стажу;

з 01 серпня 2019 року по 31 липня 2020 року 01 рік 00 місяців 00 днів до страхового стажу;

з 01 серпня 2020 року по 30 червня 2021 року 00 місяців 11 днів 00 днів до страхового стажу.

ГУ ПФУ у Київській області не зарахувало ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, жодного періоду.

З приводу періодів, на зарахування яких до страхового та спеціального (пільгового) стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Трудова книжка серії НОМЕР_4 містить такі записи:

Запис 1 з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1991 року студент КГМІ; запис внесений на підставі диплома серії НОМЕР_1 , виданого 30 червня 1991 року.

Як свідчить диплом серії НОМЕР_1 , виданий 30 червня 1991 року за № 233, ОСОБА_1 в 1983 році вступив до Комунарського гірничо-металургійного інституту і в 1991 році закінчив повни курс названого інституту за спеціальністю «Металургія чорних металів»; рішенням Державної екзаменаційної комісії від 14 червня 1991 року йому присвоєна кваліфікація інженера-металурга.

Запис 2 з 01 липня 1984 року по 15 травня 1987 року служба в Радянській Армії; запис внесений на підставі військового квитка серії НОМЕР_5 від 21 червня 1984 року.

[…]

Запис 5 06 листопада 1991 року на підставі наказу від 06 листопада 1991 року № 263/к ОСОБА_1 прийнятий на роботу до Комунарського металургійного комбінату майстром розливки на гарячих ділянках доменного цеху № 1.

Запис 6 01 грудня 1994 року на підставі наказу від 14 червня 1994 року № 270 Алчевський державний металургійний комбінат перереєстрований у відкрите акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат».

Запис 7 07 травня 1996 року на підставі наказу від 07 травня 1996 року № 73 позивач звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням.

Запис 8 03 вересня 1996 року на підставі наказу від 02 вересня 1996 року № 412-к ОСОБА_1 прийнятий на роботу на Миронівську державну районну електричну станцію в котлотурбінний цех стажером начальника зміни станції.

Запис 9 01 жовтня 1996 року Миронівська державна районна електрична станція перейменована на Миронівську теплову електричну станцію.

Запис 10 01 червня 2001 року на підставі наказу від 28 травня 2001 року № 177к позивач переведений в котлотурбінний цех старшим машиністом турбінного відділення.

Запис 11 06 липня 2004 року на підставі наказу від 06 липня 2004 року № 172к переведений в цех централізованого ремонту майстром виробничої дільниці 1 групи по ремонту турбінного (парогазотурбінного) обладнання.

Запис 12 13 листопада 2006 року на підставі наказу від 10 листопада 2006 року № 354-к звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням.

Запис 13 14 листопада 2006 року на підставі наказу від 14 листопада 2006 року № 90к прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж» на Зуївську дільницю по ремонту тепломеханічного обладнання старшим майстром дільниці.

Запис 14 01 березня 2007 року на підставі наказу від 01 березня 2007 року № 19к переведений старшим майстром виробничої дільниці по ремонту та монтажу котельного обладнання № 1.

Запис 15 25 серпня 2010 року на підставі наказу від 25 серпня 2010 року № 36к переведений на посаду начальника будівельно-монтажної дільниці № 2.

Запис 16 28 березня 2016 року на підставі наказу від 28 березня 2016 року № 8-к звільнений за п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін.

Запис 17 12 квітня 2016 року на підставі наказу від 11 квітня 2016 року № 51-к прийнятий на роботу до відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в цех централізованого ремонту майстром виробничої дільниці по ремонту котельного обладнання та обладнання пилоприготування 1 групи.

Запис 18 01 червня 2016 року на підставі наказу від 30 травня 2016 року № 83-к переведений в цех по технічному обслуговуванню та підготовці обладнання начальником цеха.

Запис 19 30 листопада 2018 року на підставі наказу від 23 листопада 2018 року № 539-к звільнений відповідно до п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України за переведенням до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Миронівська теплова електроцентраль».

Запис 20 01 грудня 2018 року на підставі наказу від 28 листопада 2018 року № 260-к прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Миронівська теплова електроцентраль» начальником цеху з технічного обслуговування та підготовки устаткування за переведенням з відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі».

Запис 21 31 липня 2019 року на підставі наказу від 29 липня 2019 року № 202-к звільнений відповідно до п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України за переведенням до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс».

Запис 22 01 серпня 2019 року на підставі наказу від 29 липня 2019 року № 1653-к прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» на посаду начальника цеху з ремонту устаткування Миронівської теплової електричної станції за переведенням з товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Миронівська теплова електрична станція».

Запис 23 25 серпня 2020 року на підставі наказу від 20 серпня 2020 року № 1561-к звільнений відповідно до п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України за переведенням до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Миронівська теплова електрична станція».

Запис 24 26 серпня 2020 року на підставі наказу від 21 серпня 2020 року № 36-к прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Миронівська теплова електроцентраль» на посаду начальника цеху з технічного обслуговування та підготовки устаткування за переведенням з товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс».

Будь-яких інших записів, в тому числі про переведення, звільнення тощо, трудова книжка ОСОБА_1 не містить.

Позивач надав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану 25 січня 2021 року за № 016-68 на тимчасово окупованій території України (м. Алчевськ Луганської області) так званою «Філією № 12 закритого акціонерного товариства «Зовнішторгсервіс» незаконного утворення так званої «ЛНР».

Згідно з цією довідкою ОСОБА_1 працював повний робочий день у відкритому акціонерному товаристві «Алчевський металургійний комбінат» і за період

з 06 листопада 1991 року по 21 серпня 1992 року виконував роботи з металургійного виробництва, доменний цех № 1, за професією майстра, зайнятого на гарячих ділянках робіт, що передбачена Списком № 1, розділ ІІІ, підрозділ І, пункт 1030100б, код КП 23187, постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10;

з 29 грудня 1992 року по 07 травня 1996 року виконував роботи з металургійного виробництва, доменний цех № 1, за професією майстра, зайнятого на гарячих ділянках робіт, що передбачена Списком № 1, розділ ІІІ, підрозділ І, пункт 1030100б, код КП 23187, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Довідка видана на підставі особової картки Т-2, штатного розкладу, особової картки загальної заробітної плати, наказів, атестація робочого місця.

Також позивач надав довідки від 22 січня 2021 року № 07/097-265.1 та № 07/097-265.2, видані на тимчасово окупованій території України так званою «Філією № 12 закритого акціонерного товариства «Зовнішторгсервіс» незаконного утворення так званої «ЛНР».

Довідка від 22 січня 2021 року № 07/097-265.1 видана на підставі особових карток загальної заробітної плати за 1991-1996 роки, які знаходяться у м. Алчевськ, та містить інформацію про заробітну плату ОСОБА_1 за листопада 1991 року травень 1996 року.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 січня 2021 року № 03-45/3, яка видана відокремленим підрозділом «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», ОСОБА_1 працював повний робочий день в Миронівській тепловій електричній станції і за період

з 03 вересня 1996 року по 24 грудня 1996 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією машиніст-обхідник з котельного устаткування, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІІ, підрозділ 2140000а-13929, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

з 25 грудня 1996 року по 24 травня 1997 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією машиніст котлів, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІІ, підрозділ 2140000а-13785, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

з 25 травня 1997 року по 10 грудня 1997 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією старший машиніст з допоміжного устаткування турбінного відділення, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІІ, підрозділ 2140000а-18830, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

з 11 грудня 1997 року по 13 березня 1998 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією старший машиніст котельного устаткування, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІІ, підрозділ 2140000а-18826, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

з 14 березня 1998 року по 24 серпня 1998 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією машиніст-обхідник із допоміжного устаткування турбіни, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІІ, підрозділ 2140000а-13931, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

з 25 серпня 1998 року по 31 травня 2001 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією машиніст парових турбін, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІ, підрозділ 2140000а-13971, постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Довідка видана на підставі розпоряджень по цеху за 1996-2001 роки.

Підсумки атестації робочих місць за умовами праці затверджені наказами від 01 червня 1994 року № 141, від 01 червня 1999 року № 127.

Відпустки без збереження заробітної плати: з 28 травня 1999 року по 11 червня 1999 року (наказ від 25 травня 1999 року № 333-к), з 09 липня 1999 року по 25 липня 1999 року (наказ від 12 липня 1999 року № 400-к), з 31 липня 1999 року по 13 серпня 1999 року (наказ від 22 липня 1999 року № 412-к), з 04 липня 2000 року по 17 липня 2000 року (наказ від 12 липня 2000 року № 223-к).

Як свідчить довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 січня 2021 року № 03-45/4, видана відокремленим підрозділом «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», ОСОБА_1 працював повний робочий день в Миронівській тепловій електричній станції відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго» і за період

з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією старший машиніст турбінного відділення, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІІ, підрозділ 13а, код КП 8162.2, постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Довідка видана на підставі наказів та розпоряджень по підприємству, особової картки форми П-2, розрахунково-платіжні відомості.

Підсумки атестації робочих місць за умовами праці затверджені наказами від 01 червня 1999 року № 127, від 01 червня 2004 року № 163.

Згідно з довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 січня 2021 року № 03-45/5 та № 03-45/78, виданими відокремленим підрозділом «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», ОСОБА_1 працював повний робочий день у відокремленому підрозділі «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «Донецькі електромережі» і за період

з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року виконував роботу в шкідливих умовах за професією майстер виробничої дільниці, що передбачена Списком № 2, розділ ХІІІ, підрозділ 13б, код КП 1222.2, постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Довідка видана на підставі наказів та розпоряджень по підприємству, особової картки форми П-2, розрахунково-платіжних відомостей.

Підсумки атестації робочих місць за умовами праці затверджені наказом від 30 травня 2014 року № 281.

Довідки від 18 січня 2021 року №№ 03-45/3, 03-45/4, 03-45/5, 03-45/78 видані за підписом виконуючого обов`язки директора відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» Даніна О.В. та скріплені печаткою.

При цьому, наказом відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» від 05 жовтня 2020 року № 12-к «Про право підпису», у зв`язку з відсутністю на підприємстві керівника департаменту з управління персоналом, право підпису на всіх архівних довідках поклав на себе виконуючий обов`язки директора.

Наказом відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» від 16 вересня 2020 року № 10-к «Про право другого підпису», у зв`язку з відсутністю в штаті підприємства головного бухгалтера, право другого підпису на всіх фінансових документах та архівних довідках поклав на себе виконуючий обов`язків директора.

Як свідчить довідка Миронівської теплової електричної станції акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» від 18 січня 2021 року № 03-45/6, Миронівська державна районна електрична станція перейменована в Миронівську теплову електричну станцію з 01 жовтня 1996 року згідно з наказом Міністерства енергетики України від 29 липня 1996 року та наказом від 23 вересня 1996 року № 280 по Миронівській ДРЕС.

З 06 серпня 2018 року Миронівська теплова електрична станція є відокремленим підрозділом акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі».

Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» є правонаступником публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго», державної акціонерної енергопостачальної компанії «Донецькобленерго» і виробничого енергетичного об`єднання «Донбасенерго».

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Ухвалою від 30 червня 2022 року суд витребував у відповідачів 1 і 2 пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами; заяву позивача про призначення пенсії від 28 жовтня 2021 року та всі документи, що були подані разом з нею; рішення від 02 листопада 2021 року № 51 та всі документи, що слугували підставою для його прийняття; розрахунок страхового та пільгового стажу, проведений пенсійний органом під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії (форма РС-право); всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

В повному обсяг витребувані докази відповідачі 1 і 2 не надали.

Відповідач 1 покликався на пп. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2022 року № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану» та зазначав, що, враховуючи запроваджені із введенням в Україні воєнного стану заходи захисту інформації, в тому числі обмеження Пенсійним фондом України доступу до архівів документів, що містять персональні дані, задля запобігання їх витоку, ГУ ПФУ у Київській області позбавлене можливості надати копії документів з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

За цих обставин справа розглянута по суті за наявними у ній матеріалами.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 28 жовтня 2021 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 14 серпня 2021 року.

Згідно з п. 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

П. 1 абз. 2 п. 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 було передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі пп. 27 п. 7 розділу І Закону України 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» п. 2 у розділі ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 викладений у новій редакції, що не передбачає застосування Закону № 1788 при призначенні пенсії особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.

Щодо права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 слід зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

[…]

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абз абз. 1 і 15-23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону:

чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

[…].

При цьому, за правилами ч. 5 ст. 114 Закону № 1058, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до ч. ч. 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, (розділ ІІІ «Металургійне виробництво (чорні метали)» підрозділ 1. «Доменне виробництво», пункт 1030100б «Керівники і спеціалісти») передбачені професії:

1030100б-23187 Майстри, старші майстри, зайняті на гарячих ділянках робіт.

Списком № 1 виробництв, робіт, професій і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, (розділ ІІІ «Металургійне виробництво (чорні метали)», підрозділ 1. «Доменне виробництво», пункт 1030100б «Керівники і спеціалісти») передбачені професії:

1030100б-23187 Майстри, старші майстри, зайняті на гарячих ділянках роботи.

Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, (розділ ХІІІ «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство», підрозділ 2140000а «Робітники») передбачені професії:

2140000а-13929 машиністи-обхідники по котельному устаткуванню;

2140000а-13785 машиністи котлів;

2140000а-18830 старші машиністи турбінних відділень;

2140000а -18826 старші машиністи котельного устаткування;

2140000а-13931 машиністи-обхідники по турбінному устаткуванню;

2140000а-13971 машиністи парових турбін.

Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, (розділ ХІІІ «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство», підрозділ 13а «Робітники») передбачені професії:

старший машиніст турбінного відділення.

Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, (розділ ХІІІ «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство», підрозділ 13б «Керівники та фахівці») передбачені професії:

майстри, старші майстри виробничих дільниць котельних, турбінних (газотурбінних), пилоприготувальних цехів і цехів паливоподавання.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону № 1788.

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 також визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (уточнюючі довідки, відомості Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 30 березня 2021 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Заява про призначення пенсії, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Згідно з п. 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.

[…].

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків […], або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

[…]

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

[…]

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи: […].

Приймання, оформлення і розгляд документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсії, регламентовано розділом ІV Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

[…]

Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Крім того, п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

[…]

Відповідно до п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

П. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

[…].

Аналіз положень п. 1.1 розділу І, п. п. 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. […]; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр (п. 4.2);

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ у Київській області рішення від 02 листопада 2021 року № 51.

Цим рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ у Київській області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Надаючи оцінку правомірності відмови в призначенні пенсії, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1993 року по 30 червня 1991 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1991 року ОСОБА_1 навчався в Комунарському гірничо-металургійному інституті, закінчив повний курс за спеціальністю «Металургія чорних металів» та здобув кваліфікацію інженера металурга, що підтверджено записом № 1 в трудовій книжці та дипломом серії НОМЕР_1 .

З 01 липня 1984 року по 15 травня 1987 року позивач проходив строкову військову службу, про що свідчить запис № 2 в трудовій книжці та військовий квиток серії НОМЕР_5 .

Як вбачається з розрахунку стажу (форма РС-право), пенсійний орган зарахував ОСОБА_1 до страхового стажу період військової служби з 01 липня 1984 року по 15 травня 1997 року.

ГУ ПФУ у Київській області не зарахувало ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у вищому навчальному закладі, обґрунтовуючи це тим, що час навчання переривається військовою службою, а тому для зарахування до страхового стажу періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до стажу роботи в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

П. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, […].

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також військова служба […].

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, що визначено ст. 62 Закону № 1788, п. 1 Порядку № 637.

П. 6 Порядку № 637 встановлено, що для підтвердження військової служби, […] приймаються: військові квитки; […].

Згідно з п. 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти […], […] підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Період навчання позивача у вищому навчальному закладі з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1991 року підтверджений належними документами, а саме трудовою книжкою та дипломом; період строкової військової служби з 01 липня 1984 року по 15 травня 1987 року трудовою книжкою та військовим квитком.

Отже, ОСОБА_1 має право на зарахування до його страхового стажу як періоду строкової військової служби, так і періоду навчання у вищому навчальному закладі. Подання додаткових документів для підтвердження цих періодів позивач не потребує.

При цьому, у разі виникнення у пенсійного органу необхідності уточнити певні відомості, останній мав можливість скористатися правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та провести перевірку або звернутися із запитом до навчального закладу, однак відповідач 1 цього не зробив.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, враховуючи перетин періодів навчання та військової служби, а також те, що пенсійний орган зарахував до страхового стажу період з 01 липня 1984 року по 15 травня 1987 року (строкова військова служба), ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1984 року та з 16 травня 1987 року по 30 червня 1991 року.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи з 06 листопада 1991 року по 07 травня 1996 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 06 листопада 1991 року по 07 травня 1996 року ОСОБА_1 працював в Комунарському металургійному комбінаті, правонаступником якого було відкрите акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат», майстром розливки на гарячих ділянках доменного цеху, про що свідчать записи №№ 5-7 в трудовій книжці.

Згідно з розрахунком стажу (форма РС-право), пенсійний орган зарахував позивачеві період з 06 листопада 1991 року по 07 травня 1996 року лише до страхового стажу.

Трудова книжка не містить інформації про те, що в період з 06 листопада 1991 року по 07 травня 1996 року позивач працював майстром розливки на гарячих ділянках повний робочий день, а тому для підтвердження пільгового стажу постає необхідність в поданні довідки про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, як того вимагає п. 20 Порядку № 637.

Вирішуючи питання щодо можливості врахування відомостей, наведених у довідках, виданих підприємствами, установами, організаціями незаконних органів, утворених на тимчасово окупованих територіях України, суд виходить з такого.

Місто Алчевськ Луганської області включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2018 року № 79-р).

Постановами Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VІІ та № 254-ІІV це місто визнано тимчасово окупованою територією.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон № 1207) тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 4 Закону № 1207 на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим […], реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Ч. 1 ст. 17 Закону № 1207 встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону № 1207 громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, […], після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено Законом № 1207.

Так, ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону № 1207 передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, Верховний Суд в постановах від 02 жовтня 2018 року у справі № 569/14531/16-а, від 18 квітня 2019 року у справі № 344/16404/16-а вважав за необхідне відзначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року), згідно з якими:

«Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважає ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, за висновком Верховного Суду, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

З цього приводу суд зауважує, що в даному випадку можливим є застосування загальних принципів («Намібійських винятків»), сформульованих в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень права позивача на соціальний захист та гарантованого йому права на належне пенсійне забезпечення.

Виходячи з цих міркувань, пенсійний орган мав прийняти до розгляду та взяти до уваги відомості, наведені в документах, виданих підприємством, що знаходиться на тимчасово окупованій території, (зокрема, в довідках від 25 січня 2021 року за № 016-68, від 22 січня 2021 року № 07/097-265.1 та № 07/097-265.2).

Відсутність у пенсійного органу можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, яке (яка) знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2019 року по справі № 423/3544/16-а, від 11 липня 2019 року по справі № 242/1484/17, від 26 березня 2020 року по справі № 414/1864/16-а.

Суд встановив, що разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану 25 січня 2021 року за № 016-68 на тимчасово окупованій території України.

Згідно з цією довідкою ОСОБА_1 працював повний робочий день у відкритому акціонерному товаристві «Алчевський металургійний комбінат» і за період

з 06 листопада 1991 року по 21 серпня 1992 року виконував роботи з металургійного виробництва, доменний цех № 1, за професією майстра, зайнятого на гарячих ділянках робіт, що передбачена Списком № 1;

з 29 грудня 1992 року по 07 травня 1996 року виконував роботи з металургійного виробництва, доменний цех № 1, за професією майстра, зайнятого на гарячих ділянках робіт, що передбачена Списком № 1.

Довідка видана на підставі особової картки Т-2, штатного розкладу, особової картки загальної заробітної плати, наказів, атестація робочого місця.

Враховуючи відомості, наведені в записах №№ 5-7 в трудовій книжці та в довідці від 25 січня 2021 року № 016-68, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 1 періодів з 06 листопада 1991 року по 21 серпня 1992 року та з 29 грудня 1992 року по 07 травня 1996 року, оскільки впродовж цих періодів він працював повний робочий день за професією, що передбачена Списком № 1.

При цьому, в силу положень ч. 5 ст. 114 Закону № 1058, позивач має право на врахування періодів з 06 листопада 1991 року по 21 серпня 1992 року та з 29 грудня 1992 року по 07 травня 1996 року до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Належні та допустимі докази зайнятості ОСОБА_1 в період 22 серпня 1992 року по 28 грудня 1996 року за професією, передбаченою Списком № 1 або № 2, повний робочий день суду не надані, а тому підстави для зарахування цього періоду до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, за поданими документами відсутні.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи з 03 вересня 1996 року по 13 листопада 2006 року, суд зазначає таке.

Суд встановив, що з 03 вересня 1996 року по 31 травня 2001 року позивач працював на Миронівській державній районній електричній станції в котлотурбінному цеху стажером начальника зміни; з 01 червня 2001 року по 13 листопада 2006 року в цеху централізованого ремонту майстром виробничої дільниці 1 групи по ремонту турбінного (парогазотурбінного) обладнання (записи №№ 8-12 в трудовій книжці).

Як свідчить форма РС-право, пенсійний орган зарахував позивачеві період з 03 вересня 1996 року по 13 листопада 2006 року лише до страхового стажу.

Трудова книжка не містить інформації про те, що в період з 06 вересня 1996 року по 13 листопада 2006 року позивач працював за професією (професіями), включеними до Списку № 2, повний робочий день, а тому для підтвердження пільгового стажу постає необхідність в поданні довідки про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, як це передбачено п. 20 Порядку № 637.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 січня 2021 року № 03-45/3, ОСОБА_1 працював повний робочий день в Миронівській тепловій електричній станції і за період

з 03 вересня 1996 року по 24 грудня 1996 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією машиніст-обхідник з котельного устаткування, що передбачена Списком № 2;

з 25 грудня 1996 року по 24 травня 1997 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією машиніст котлів, що передбачена Списком № 2;

з 25 травня 1997 року по 10 грудня 1997 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією старший машиніст з допоміжного устаткування турбінного відділення, що передбачена Списком № 2;

з 11 грудня 1997 року по 13 березня 1998 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією старший машиніст котельного устаткування, що передбачена Списком № 2;

з 14 березня 1998 року по 24 серпня 1998 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією машиніст-обхідник із допоміжного устаткування турбіни, що передбачена Списком № 2;

з 25 серпня 1998 року по 31 травня 2001 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією машиніст парових турбін, що передбачена Списком № 2.

При цьому позивач користувався відпустками без збереження заробітної плати: з 28 травня 1999 року по 11 червня 1999 року, з 09 липня 1999 року по 25 липня 1999 року, з 31 липня 1999 року по 13 серпня 1999 року, з 04 липня 2000 року по 17 липня 2000 року.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 січня 2021 року № 03-45/4, ОСОБА_1 працював повний робочий день в Миронівській тепловій електричній станції відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго» і за період

з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року виконував роботу в шкідливих умовах: експлуатаційне обслуговування агрегатів та їх безперебійна та економічна робота за професією старший машиніст турбінного відділення, що передбачена Списком № 2.

Враховуючи відомості, наведені в записах №№ 8-12 в трудовій книжці та в довідках від 18 січня 2021 року № 03-45/3, № 03-45/4, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до спеціального (пільгового) стажу, до дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періодів роботи з 03 вересня 1996 року по 24 грудня 1996 року, з 25 грудня 1996 року по 24 травня 1994 року, з 25 травня 1997 року по 10 грудня 1997 року, з 11 грудня 1997 року по 13 березня 1998 року, з 14 березня 1998 року по 24 серпня 1998 року, з 25 серпня 1998 року по 31 травня 2001 року, з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року за виключенням днів відпусток без збереження заробітної плати з 28 травня 1999 року по 11 червня 1999 року, з 09 липня 1999 року по 25 липня 1999 року, з 31 липня 1999 року по 13 серпня 1999 року, з 04 липня 2000 року по 17 липня 2000 року.

Згідно зі ст. 25 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504/96-ВР) за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як свідчить роз`яснення Міністерства соціальної політики України, наведене у листі від 08 лютого 2016 року № 713/039/161-16, періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Це відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19 березня 2019 року у справі № 295/8979/16-а.

Отже, позивач має право на зарахування до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, днів відпустки без збереження заробітної плати за умови, що 1) вони пов`язані з виробничою необхідністю та 2) не більше 1 місяця в календарному році.

Докази, які б свідчили, що відпустки без збереження заробітної плати були пов`язані з виробною необхідністю, суду не надані, а тому вони не підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Належні та допустимі докази зайнятості ОСОБА_1 в період з 06 липня 2004 року по 13 листопада 2006 року повний робочий день за професією, передбаченою Списком № 2, суду не надані, а тому підстави для зарахування цього періоду до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, за поданими документами відсутні.

Наведені в рішенні, яке є предметом спору, аргументи пенсійного органу щодо неможливості врахування відомостей, викладених в довідках від 18 січня 2021 року № 03-45/3 та № 03-45/4, суд відхиляє.

Твердження пенсійного органу про відсутність у в. о. директора відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі тепломережі» права підпису спростоване наявними у справі наказами від 05 жовтня 2020 року № 12-к «Про право підпису» та від 16 вересня 2020 року № 10-к «Про право другого підпису».

Суд погоджується з доводами позивача про те, що інформація, викладена в довідці від 18 січня 2021 року № 03-45/3 щодо посад (професій), не суперечить відомостям, наведеним в трудовій книжці, а доповнює та уточнює її. Довідка від 18 січня 2021 року № 03-45/3 виконує саме ту функцію, яка передбачена п. п. 3, 20 Порядку № 637, а саме підтверджує пільговий стаж за відсутності всієї необхідної для цього інформації в трудовій книжці.

Довідка від 18 січня 2021 року № 03/45-3 містить всі необхідні дані для вирішення питання щодо наявності підстав для зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу, містить інформацію, передбачену п. 20 Порядку № 637.

До того ж, як слушно зазначає позивач, відповідальність за видачу та оформлення уточнюючих довідок відповідно до п. 20 Порядку № 637 покладається на підприємство, установу, організацію, а не на працівника.

В довідках відокремленого підрозділу «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі тепломережі» вказані первинні документи, на підставі яких вони видані (накази та розпорядження по підприємству, особова картка форми П-2, розрахунково-платіжні відомості, накази про підсумки атестації).

До того ж, у разі виникнення сумнівів в обґрунтованості їх видачі, в достовірності інформації, що в них зазначена, чи у разі необхідності уточнення певних даних, ГУ ПФУ у Київській області не було позбавлено можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, однак цього не зробило.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 періоду роботи з 14 листопада 2006 року по 28 березня 2016 року, суд зазначає таке.

Суд встановив, що з 14 листопада 2006 року по 28 лютого 2016 року позивач працював у товаристві з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж» на Зуївській дільниці по ремонту тепломеханічного обладнання старшим майстром дільниці; з 01 березня 2007 року по 24 серпня 2010 року старшим майстром виробничої дільниці по ремонту та монтажу котельного обладнання № 1; з 25 серпня 2010 року по 28 березня 2016 року начальником будівельно-монтажної дільниці № 2 (записи №№ 13-16 в трудовій книжці).

Як свідчить форма РС-право, пенсійний орган зарахував до страхового стажу період роботи з 14 листопада 2006 року по 28 лютого 2015 року.

Жодного обґрунтування причин незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду з 01 березня 2015 року по 11 квітня 2016 року, до пільгового стажу періоду з 14 листопада 2016 року по 28 березня 2016 року, в рішенні, яке є предметом спору, не наведено.

Суд зауважує, що не може замість пенсійного органу визначати підстави незарахування того чи іншого періоду до страхового та/або пільгового стажу і, самостійно визначивши такі підстави, надавати їм правову оцінку.

Водночас вимоги позивача в частині покладання на пенсійний орган обов`язку зарахувати до пільгового стажу період з 01 березня 2007 року по 25 серпня 2010 року не підлягають задоволенню.

Трудова книжка не містить інформації, що в період з 01 березня 2007 року по 25 серпня 2010 року позивач повний робочий день працював за професією, передбаченою Списком № 2, а тому для підтвердження пільгового стажу постає необхідність в поданні довідки про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, як того вимагає п. 20 Порядку № 637, проте така довідка суду не надана.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що зайнятість позивача в період з 01 березня 2007 року по 25 серпня 2010 року повний робочий день за професією, що передбачена Списком № 2, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи з 12 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року позивач працював у відокремленому підрозділі «Миронівська теплова електрична станція» публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в цеху централізованого ремонту майстром виробничої дільниці по ремонту котельного обладнання та обладнання пилоприготування 1 групи; з 01 червня 2016 року по 30 листопада 2018 року в цеху по технічному обслуговуванню та підготовці обладнання начальником цеха (записи №№ 17-19 в трудовій книжці).

Як свідчить форма РС-право, період роботи з 12 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року пенсійний орган зарахував лише до страхового стажу.

Трудова книжка не містить інформації, що в період з 12 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 позивач працював повний робочий день за професією, включеною до Списку № 2, а тому для підтвердження пільгового стажу постає необхідність в поданні довідки про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, як це передбачено п. 20 Порядку № 637.

Згідно з довідками від 18 січня 2021 року № 03-45/5 та № 3-45/78, ОСОБА_1 працював повний робочий день у відокремленому підрозділі «Миронівська теплова електрична станція» акціонерного товариства «Донецькі електромережі» і за період

з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року виконував роботу в шкідливих умовах за професією майстер виробничої дільниці, що передбачена Списком № 2.

Враховуючи відомості, наведені в записах №№ 17-19 в трудовій книжці та в довідках від 18 січня 2021 року № 03-45/5 та № 3-45/78, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року.

Зайнятість позивача в період з 01 червня 2016 року по 30 листопада 2018 року повний робочий день за професією, що передбачена Списком № 2, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періодів роботи з 01 грудня 2018 року по 31 липня 2019 року, з 01 серпня 2019 року по 25 серпня 2020 року, з 26 серпня 2020 року по день звернення за призначенням пенсії суд зазначає таке.

Суд встановив, що з 01 грудня 2018 року по 31 липня 2019 року позивач працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Миронівська теплова електроцентраль» начальником цеху з технічного обслуговування та підготовки устаткування (записи №№ 20-21 в трудовій книжці); з 01 серпня 2019 року по 25 серпня 2020 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» на посаді начальника цеху з ремонту устаткування Миронівської теплової електричної станції (записи №№ 22-23 в трудовій книжці); з 26 серпня 2020 року прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Миронівська теплова електроцентраль» на посаду начальника цеху з технічного обслуговування та підготовки устаткування і на час звернення за призначенням пенсії продовжував працювати (запис № 24 в трудовій книжці).

Як свідчить форма РС-право, періоди роботи з 01 грудня 2018 року по 31 липня 2019 року, з 01 серпня 2019 року по 31 липня 2020 року та з 01 серпня 2020 року по 30 червня 2021 року пенсійний органа зарахував позивачеві до страхового стажу.

Зайнятість позивача в періоди з 01 грудня 2018 року по 31 липня 2019 року, з 01 серпня 2019 року по 25 серпня 2020 року, з 26 серпня 2020 року по день звернення за призначенням пенсії повний робочий день за професією, що передбачена Списком № 2, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ у Київській області від 02 листопада 2021 року № 51 підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ у Київській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Оскільки рішення від 02 листопада 2021 року № 51 є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у вищому навчальному закладі з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1984 року та з 16 травня 1987 року по 30 червня 1991 року;

- зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоди роботи:

з 06 листопада 1991 року по 21 серпня 1992 року та з 29 грудня 1992 року по 07 травня 1996 року Список № 1;

з 03 вересня 1996 року по 24 грудня 1996 року, з 25 грудня 1996 року по 24 травня 1994 року, з 25 травня 1997 року по 10 грудня 1997 року, з 11 грудня 1997 року по 13 березня 1998 року, з 14 березня 1998 року по 24 серпня 1998 року, з 25 серпня 1998 року по 31 травня 2001 року, з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року за виключенням днів відпусток без збереження заробітної плати з 28 травня 1999 року по 11 червня 1999 року, з 09 липня 1999 року по 25 липня 1999 року, з 31 липня 1999 року по 13 серпня 1999 року, з 04 липня 2000 року по 17 липня 2000 року Список № 2;

з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року Список № 2;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 жовтня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ у Київській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Отже, саме на ГУ ПФУ у Київській області суд покладає обов`язок зарахувати вказані вище періоди до страхового та спеціального (пільгового) стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

ГУ ПФУ в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 , не обчислювало його страховий та пільговий стаж, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для визнання протиправними його рішень, дій чи бездіяльності та покладання на нього обов`язку зарахувати ті чи інші періоди до страхового та пільгового стажу та повторно розглянути заяву позивача.

Суд зауважує, що п. 4.10 Порядку № 22-1 не регулює питання призначення пенсії.

Норми п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачають передачу електронної пенсійної справи від «органу, що призначає пенсію», який розглядав заяву про призначення пенсії, до «органу, що призначає пенсію», за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто п. 4.10 Порядку № 22-1 врегульовує відносини щодо виплати пенсії, які виникають після того, як визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, прийняв рішення про призначення пенсії.

Як наслідок, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу період роботи з 01 березня 2007 року по 25 серпня 2010 року з огляду на викладене вище обґрунтування.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду про часткове задоволення позову не спростовують.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (квитанція від 29 червня 2022 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивач не надав.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Київській області на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 02 листопада 2021 року № 51.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у вищому навчальному закладі з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1984 року та з 16 травня 1987 року по 30 червня 1991 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи:

- з 06 листопада 1991 року по 21 серпня 1992 року та з 29 грудня 1992 року по 07 травня 1996 року Список № 1;

- з 03 вересня 1996 року по 24 грудня 1996 року, з 25 грудня 1996 року по 24 травня 1994 року, з 25 травня 1997 року по 10 грудня 1997 року, з 11 грудня 1997 року по 13 березня 1998 року, з 14 березня 1998 року по 24 серпня 1998 року, з 25 серпня 1998 року по 31 травня 2001 року, з 01 червня 2001 року по 05 липня 2004 року за виключенням днів відпусток без збереження заробітної плати з 28 травня 1999 року по 11 червня 1999 року, з 09 липня 1999 року по 25 липня 1999 року, з 31 липня 1999 року по 13 серпня 1999 року, з 04 липня 2000 року по 17 липня 2000 року Список № 2;

- з 12 квітня 2016 року по 31 травня 2016 року Список № 2.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 жовтня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

10. Повне судове рішення складено 22 листопада 2022 року.

Суддя Т.О. Кравченко