Справа № 160/6520/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про прийняття до розгляду уточненого адміністративного позову

22 листопада 2022 року Справа № 160/6520/22

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання Чепурової К.В.,

представника позивача Сидоренка В.В. (адвокат),

представника відповідача Матусевича Р.М. (в порядку самопредставництва),

при розгляді у підготовчому засіданні адміністративної справи за позовом адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення додаткової винагороди,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області), в якій з урахуванням уточненої позовної заяви від 21 червня 2022 року заявлено такі позовні вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року № 754 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Сватівського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Луганській області від 06 травня 2022 року № 211 о/с про звільнення слідчого розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Сватівського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 зі служби в поліції;

поновити позивача на службі в поліції на посаді слідчого розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Сватівського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області з 23 квітня 2022 року;

стягнути за рахунок державних асигнувань ГУНП в Луганській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 23 квітня 2022 року по день фактичного розрахунку;

стягнути за рахунок державних асигнувань ГУНП в Луганській області на користь позивача додаткову винагорода в розмірі 30000,00 грн щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні.

Представником позивача 10 листопада 2022 року до суду подано уточнений позов від 09 листопада 2022 року з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Сватівського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Луганській області від 27 червня 2022 року № 254 о/с про звільнення слідчого розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Сватівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_1 ;

поновити позивача на службі в поліції на посаді слідчого відділу Сватівського районного відділу поліції ГУНП в Луганській області з 23 квітня 2022 року;

стягнути за рахунок державних асигнувань ГУНП в Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 квітня 2022 року по день фактичного розрахунку;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Луганській області на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні.

Також представником позивача 15 листопада 2022 року подано заяву про поновлення строку для подання уточненого адміністративного позову в частині визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 та від 27 червня 2022 року № 254 о/с, обґрунтоване тим, що наказом ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року № 754 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, на підставі якого наказом ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року № 189 о/с (надалі Наказ № 189 о/с) позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Наказом ГУНП в Луганській області від 06 травня 2022 року № 838 скасовано наказ ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року № 754.

Згодом наказом від 13 червня 2022 року № 1153 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. З цим наказом позивача ознайомлено 14 червня 2022 року, що підтверджено скріншотом з мобільного додатку. Оскільки відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) для оскарження надається місячний строк, позивач чекала наказ про звільнення для подання уточненого адміністративного позову щодо оскарження одночасно наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення зі служби, який повинен був бути виданий на його підставі. Для реалізації наказу ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 відповідачем видано наказ від 27 червня 2022 року № 254 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції.

Представник позивача зауважив, що альтернативою звернення учасників справи до місцевих та апеляційних судів із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи чи його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд» з обов`язковим скріпленням власним електронним цифровим підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Звернення до суду з уточненим позовом було ускладнено необхідністю його подання виключно в електронній формі з використанням підсистеми «Електронний суд» з обов`язковим скріпленням власним електронним цифровим підписом учасника справи. Здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) за відсутності власного електронного підпису неможливо.

Оскільки позивачу не було відомо поштової адреси Луганського окружного адміністративного суду, а позивач та її представник не мали можливості використати інші альтернативні способи подання уточненого адміністративного позову, крім засобів електронної пошти, через які уточнений адміністративний позов судом до провадження не прийнято, представник позивача вважає, що строк на подання уточненого адміністративного позову стороною позивача пропущенно з поважної причини, тому його слід поновити.

У підготовчому засіданні представник позивача клопотав про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо оскарження наказів ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 та від 27 червня 2022 року № 254 о/с та прийняття уточненого адміністративного позову.

Представник відповідача у підготовчому засіданні висловився проти прийняття заяви про уточнення позовних вимог, оскільки, на його думку, позивач одночасно змінює підстави і предмет позову, що є неприпустимим. Також представник відповідача заперечував проти поновлення позивачу строку звернення до суду, оскільки вважає, що такий строк пропущений без поважних причин.

Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду за оскарженням наказів ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 та від 27 червня 2022 року № 254 о/с та прийняття уточненого адміністративного позову, суд виходить з такого.

За змістом принципу диспозитивності адміністративного судочинства, закріпленого у статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Частинами першою - третьою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно із частиною першою статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 159 КАС України при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частиною першою статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 120 КАС України).

Частинами першою та четвертою статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини другої статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини четвертої статті 31 (Оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану) Закону України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачена можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із строками, визначеними в частині другій та частині п`ятій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до адміністративного суду у справах щодо оскарження поліцейським застосованого до нього у період дії воєнного стану дисциплінарного стягнення, утому числі у виді звільнення зі служби в поліції, є 15-денний строк, установлений в частині четвертій статті 31 Закону України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», перебіг якого розпочинається з дня наступного за днем ознайомлення поліцейського з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

При цьому, КАС України визначено, що у випадку пропуск строку звернення з позовом до суду, за заявою учасника справи суд поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом тим, питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

За матеріалами справи позивача ознайомлено з наказом ГУНП в Луганській області від 27 червня 2022 року № 254 о/с, яким реалізовано застосоване до позивача за наказом від 13 червня 2022 року № 1153 дисциплінарне стягнення, 30 червня 2022 року шляхом надіслання електронної копії наказу на месенджер WhatsApp, що підтверджено відповідним скріншотом.

Тобто з 01 липня 2022 року розпочався перебіг строку на звернення позивача до адміністративного суду за оскарженням наказів ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 27 червня 2022 року № 254 о/с по особовому складу, яким реалізовано дисциплінарне стягнення, накладене на позивача за наказом від 13 червня 2022 року № 1153.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому пролонговано Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022 та від 12 серпня 2022 року № 573/2022.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02 березня 2022 року Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Наказом голови Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 8/С-од «Про припинення роботи Луганського окружного адміністративного суду» у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя Луганським окружним адміністративним судом, який знаходиться у районі проведення Операції об`єднаних сил, та відповідно до статті 3 Конституції України, Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведення антитерористичної операції», з метою збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату суду та відвідувачів суду припинено роботу Луганського окружного адміністративного суду з 24 лютого 2022 року до вирішення питання щодо її відновлення у встановленому законодавством порядку.

Наказом голови Луганського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року № 9/С-од «Про встановлення особливого режиму роботи в умовах воєнного стану» у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України та запровадженням воєнного стану згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до статті 3 Конституції України, статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статей 34, 60-2 Кодексу законів про працю України, керуючись Рекомендаціями судам першої та апеляційної інстанцій, затверджених розпорядженням Голови Верховного Суду від 13 березня 2022 року № 6/0/9-22, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів, відвідувачів і працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду: з 02 травня 2022 року установлено особливий режим роботи Луганського окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану; зупинено, тимчасово, розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду; запроваджено з 02 травня 2022 року роботу Луганського окружного адміністративного суду у віддаленому режимі.

Наказом керівника апарату Луганського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року № 4/А-од «Про дистанційний режим роботи працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду на час особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану» з 02 травня 2022 року впроваджено дистанційний режим роботи працівникам апарату Луганського окружного адміністративного суду до закінчення особливого режиму роботи суду.

За оскарженням наказів ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 та від 27 червня 2022 року № 254 о/с позивач первинно звернулася до суду з уточненим позовом в електронній формі на офіційну електронну адресу суду 27 липня 2022 року, тобто з перевищенням строку звернення, встановленого статтею 31 Закону України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Ухвалою від 19 серпня 2022 року уточнений адміністративний позов від 27 липня 2022 року залишено без руху, запропоновано позивачу протягом п`яти календарних днів з дня отримання даної ухвали усунути недоліки уточненого адміністративного позову.

Зважаючи на рекомендації Ради суддів України та дистанційний режим роботи суду, керуючись положеннями статті 18 КАС України, усунути недоліки запропоновано шляхом подання уточненого адміністративного позову, приведеного у відповідність з вимогами цього Кодексу, в електронній формі на офіційну електрону адресу суду або за допомогою підсистеми (модуль) «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису.

На офіційну електронну адресу суду від позивача 30 серпня 2022 року надійшов супровідний лист, до якого додано уточнений адміністративний позов з додатками, заяву про поновлення строку для подання уточненого адміністративного позову з доказами поважності причин його пропуску та клопотання про витребування доказів, перевіркою яких встановлено, що їх не скріплено власним електронним підписом позивача.

У зв`язку з чим ухвалою від 31 серпня 2022 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на п`ять календарних днів з дня отримання даної ухвали суду.

На офіційну електронну адресу суду від позивача 21 вересня 2022 року надійшов супровідний лист, до якого додано уточнений адміністративний позов з додатками, заява про поновлення строку для подання уточненого адміністративного позову з доказами поважності причин його пропуску та клопотання про витребування доказів, перевіркою яких встановлено, що їх не скріплено власним електронним підписом позивача.

Ухвалою від 26 вересня 2022 року через невиконання позивачем вимог ухвали від 19 серпня 2022 року уточнений адміністративний позов від 27 липня 2022 року залишено без розгляду; продовжено розгляд адміністративної справи в межах предмету та підстав позову, визначених позивачем в уточненій позовній заяві від 21 червня 2022 року.

Тільки 10 листопада 2022 року представником позивача через підсистему (модуль) «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подано уточнений адміністративний позов від 09 листопада 2022 року про оскарження наказів ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 та від 27 червня 2022 року № 254 о/с, скріплений власним електронним підписом представника позивача.

Наведені вище обставини підтверджують твердження представника позивача про вжиття позивачем, починаючи з 27 липня 2022 року, активних дій щодо звернення до суду за оскарженням наказів ГУНП в Луганській області, а також неможливість подання до суду уточненого позову в паперовій формі.

Проте наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду обставини жодним чином не підтверджують неможливість оформлення позивачем та її представником протягом тривалого часу електронного підпису та реєстрацію в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Також, вирішуючи клопотання про поновлення строку на звернення до суду з уточненим адміністративним позовом, суд враховує, що позивач 05 травня 2022 року звернулася до суду з позовом до ГУНП в Луганській області за вирішенням спору щодо звільнення її зі служби в поліції з 22 квітня 2022 року. У первинному позові позивачем заявлено, зокрема вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року № 189 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, яким реалізовано застосоване за наказом від 22 квітня 2022 року № 754 дисциплінарне стягнення, та поновлення на службі в поліції з 23 квітня 2022 року.

Згодом відповідач за наказами від 06 травня 2022 року № 838 та № 211 о/с скасував накази від 22 квітня 2022 року № 754 і № 189 о/с про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, звільнення її зі служби в поліції.

За наслідками повторно проведеного службового розслідування ГУНП в Луганській області видано накази від 13 червня 2022 року № 1153 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення та від 27 червня 2022 року № 254 о/с по особовому складу, за якими позивача звільнено зі служби в поліції з 30 червня 2022 року.

Вказані обставини свідчать, що подання представником позивача уточненої позовної заяви, хоча б із пропуском строку звернення до суду, обумовлено суттєвою зміною фактичних обставин, що сталися після звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 23 квітня 2022 року та звернення до суду з первинним позовом, тому відмова в поновленні позивачу строку на звернення до суду з уточненим позовом та розгляд справи без врахування таких змін, призведе до неповного з`ясування всіх фактичних обставин по справі.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, п. 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, п. 230). Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom, заява № 8225/78), пункт 96 рішення у справі «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France, заява № 29731 /96).

У справі «Bellet v. France» (заява № 23805/94, пункт 36) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Також, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and оthers v. Spain, заяви №№ 38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41487/98 and 41509/98, пункт 51) та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada. Cavanilles v. Spain, заява № 28090/95, пункт 45) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. the Italy № 36813/97, пункти 190 та 191).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі Valkova v. Bulgaria (заява № 48149/09; пункт 19) Суду доводиться з`ясовувати, чи було процедурне обмеження щодо доступу до суду, застосоване судом у національному остаточному рішенні, чітким, доступним та передбачуваним у значенні практики Суду, чи переслідувало воно законну мету та чи було пропорційним з цією метою (див. рішення у справі «Lupas and others v. Romania», Заяви № 1434/02, 35370/02 та 1385/03, пункт 67).

ЄСПЛ також у справі «Корня проти Республіки Молдова» (Cornea v. the Republic of Moldova, заява № 22735/07, п.п. 21-26; констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції) зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним й може підлягати в деяких випадках обмеженням. Суд повинен переконатись у тому, що застосовані заходи не обмежують та не знижують можливості доступу до суду таким чином, що порушується сам зміст цього права. Більше того, обмеження буде неспівмірним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету та якщо не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваною метою (рішення у справі «Уейт і Кеннеді проти Німеччини», заява № 26083/94, пункт 59). Право на доступ до суду буде порушеним, коли регулювання не переслідує більше мету правової безпеки і належного управління правосуддям, а являє собою бар`єр, який перешкоджає особі добитися розгляду по суті своєї справи компетентним судом (рішення у справі «Цалкізіс проти Греції» (Tsalkitzis v. Greece, заява № 11801/04, пункт 44).

Виходячи з аналізу вказаної практики ЄСПЛ та враховуючи обставини вказаної справи, суд вважає, що відмова представнику позивача в поновленні строку звернення до адміністративного суду з цією уточненою позовною заявою фактично призведе до позбавлення позивача гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права доступу до суду.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29 вересня 2022 року в справі № 500/1912/22.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з уточненим позовом в частині вимог про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 та від 27 червня 2022 року № 254 о/с.

Щодо тверджень представника відповідача про одночасну зміну в уточненому адміністративному позові підстав та предмету позову, суд зазначає таке.

Аналіз наведених вище процесуальних норм КАС України дає підстави для висновку, що після відкриття провадження у справі за предметом позову, визначеним прохальною частиною позовної заяви, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву. При цьому, норми КАС України дозволяють позивачу скористатись таким правом до закінчення підготовчого засідання.

Предмет позову становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, характер позовної вимоги визначається характером спірних матеріальних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.

Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.

При цьому суд звертає увагу, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами (фактами) при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або інше наведення іншого праворозуміння таких норм.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 916/1764/17, від 22 січня 2020 року в справі № 210/2289/17, від 30 січня 2020 року в справі № 817/831/18. Аналогічного підходу дотримувалася і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15.

Водночас, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 серпня 2021 року в справі № 520/11672/19, від 28 квітня 2021 року в справі № 420/2388/19 та від 22 січня 2020 року в справі № 826/19197/16 наголосив на тому, що одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову, є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Як встановлено судом, звертаючись до суду в травні 2022 року з первинним позовом, позивачем сформовано такі вимоги: визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року № 189 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції; поновлення позивача на службі в поліції з 23 квітня 2022 року; стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 квітня 2022 року по день фактичного розрахунку; стягнення з відповідача додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні.

Отже предметом позову, серед іншого, визначено наказ ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року № 189 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією наказу від 22 квітня 2022 року № 754 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Підстави позову в цій частині позовних вимог позивач обґрунтувала: відсутністю в її діях складу дисциплінарного правопорушення; необґрунтованістю оскаржуваного наказу та його винесення без врахування усіх обставин, що мають значення для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; недотриманням відповідачем порядку проведення службового розслідування.

В подальшому, після отримання відзиву від 20 червня 2022 року, позивачем подано уточнений позов від 21 червня 2022 року з такими позовними вимогами: визнати протиправними та скасувати накази ГУНП в Луганській області від 22 квітня 2022 року № 754 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 06 травня 2022 року № 211 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції; поновлення позивача на службі в поліції з 23 квітня 2022 року; стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 квітня 2022 року по день фактичного розрахунку; стягнення з відповідача додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні.

При цьому змінивши предмет позову в частині визначення інших наказів ГУНП в Луганській області, підстави позову залишилися незмінними. Єдиним доповненням стало зазначення, що після видання наказу від 06 травня 2022 року № 838 фактичного поновлення позивача на службі та виплати грошового забезпечення не відбулося, відповідних записів до трудової книжки не внесено, до служби не допущено.

В уточненій позовній заяві від 09 листопада 2022 року, поданій до суду 10 листопада 2022 року, позивачем сформовано такі позовні вимоги: визнати протиправними та скасувати накази ГУНП в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та від 27 червня 2022 року № 254 о/с про звільнення зі служби в поліції; поновлення позивача на службі в поліції з 23 квітня 2022 року; стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 квітня 2022 року по день фактичного розрахунку; стягнення з відповідача додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні.

Дослідженням змісту уточненого позову від 09 листопада 2022 року встановлено, що підставами позову вказані обставини, аналогічні вказаним в уточненому позові від 21 червня 2022 року обставинам.

Отже суд, дослідивши підстави та предмет первісно поданого позову, уточненого позову від 21 червня 2022 року та уточненого позову від 09 листопада 2022 року, встановив, що позивач змінює предмет позову в частині вимог, що стосуються її звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з обранням іншого відмінного від первісно обраного способу захисту порушеного права, шляхом заміни одних вимог іншими. Проте, як в первісному позові, так і в уточнених позовах, зміст вимог полягає у відновленні порушеного права позивача на проходження служби в поліції, яке існувало до порушення, на яке вказує позивач. При цьому позивач не змінює підстав позову.

За встановлених судом обставин, кваліфікування відповідачем поданого позивачем уточненого позову як одночасну зміну предмета та підстав позову, суд вважає необгрунтованим.

Керуючись статтями 47, 121, 122, 173, 180, 183, 194, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду з уточненим адміністративним позовом від 09 листопада 2022 року в частині оскарження наказів Головного управління Національної поліції в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 та від 27 червня 2022 року № 254 о/с.

Поновити адвокату Сидоренку Володимиру Вікторовичу в інтересах ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду з уточненим адміністративним позовом в частині оскарження наказів Головного управління Національної поліції в Луганській області від 13 червня 2022 року № 1153 та від 27 червня 2022 року № 254 о/с.

Прийняти до розгляду уточнений адміністративний позов адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області від 09 листопада 2022 року.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом, та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу складено 22 листопада 2022 року.

СуддяК.О. Пляшкова