Справа № 400/5106/22
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 листопада 2022 р. № 400/5106/22
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О., ознайомившись з

адміністративним позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Луканіної Марини Анатоліївни, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001,
про:скасування рішення від 13.07.2022 №64162977,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Луканіної Марини Анатоліївни про скасування рішення від 13.07.2022 № 64162977, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Луканіною Мариною Анатоліївною, яким відмовлено у здійсненні реєстраційних дій з скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського С.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 37100845 від 15.09.2017р. щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 в частині державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на сарай за літ.Л, сарай за літ.П, сарай за літ. Р, а також у скасуванні державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру квартиру АДРЕСА_2 в частині реєстрації за ОСОБА_2 права власності на сарай за літ.Л, сарай за літ.П, сарай за літ. Р на підставі рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.01.2022року справа №487/7974/2022.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивачем протиправно на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.01.2022року справа №487/7974/2022 (яким скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського С.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 37100845 від 15.09.2017р. щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 в частині державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на сарай за літ.Л, сарай за літ.П, сарай за літ. Р.) відмовлено у здійсненні реєстраційних дій щодо скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського С.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 37100845 від 15.09.2017р.

Вимогами у цій справі є визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про відмову у скасуванні рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за іншою особою, що пов`язане з порушенням прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстровано право на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи(пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, правовідносини у справі пов`язані з реєстрацією майнових прав у зв`язку з набуттям третіми особами права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, тобто випливають із цивільно-правових відносин.

Хоч свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням державним реєстратором владних (управлінських) функцій, однак суть спірних правовідносин стосується саме майнового інтересу позивача, право власності якої на спірне нерухоме майно було порушене у зв`язку з неприйняттям відповідачем рішення, про скасування реєстрації права власності на спірне майно за третьою особою.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами ЦПК.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 та 17 квітня 2018 року № 11-96апп18, 11-192апп18 (справи № 826/366/16, 815/6956/15 відповідно) та від 30 жовтня 2018 року № 11-575апп18 (справа № 805/1794/14), відступати від якого Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду по справі № 826/15145/16 від 07.08.2019 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Тому позивач не позбавлений права звернутися до місцевого загального суду з даним позовом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 19, 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачеві невідкладно разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко