Справа № 297/3583/22
Суддя: ІЛЬТЬО І. І.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/3583/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.

за участю секретаря судового засідання Гарані О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про його затримання з метою забезпечення примусового видворення з України.

В обґрунтування адміністративного позову позивач посилається на те, що 30 серпня 2022 року працівниками Берегівського відділу ГУ ДМС України у Закарпатській області у ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері, у м. Берегові виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , з документом, що посвідчує особу, а саме паспортом громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданим 15.04.2011 року строком дії до 15.04.2016 року. За наслідками перевірки документів, встановлено, що відповідач згідно наявного паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Курської області, Російської Федерації. Відповідно до наданих відповідачем пояснень, останній у 2009 році приїхав в Україну року та з того часу проживає на території Берегівського району, а на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 . До підрозділів міграційної служби із заявою про продовження терміну перебування в Україні або оформлення інших документів для законного перебування на території України ОСОБА_1 не звертався, тому що нібито не знав про порядок і обов`язковість продовження терміну перебування та про максимальний строк перебування іноземців в Україні, а також, що не мав достатньо коштів для поїздки в Російську Федерацію.

За порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме встановленого факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну, 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень 00 копійок, який він не сплатив.

На підставі викладеного вище та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положення статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 01.09.2021 року начальником Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області Безрученко В.В. відносно вказаного іноземця прийнято рішення про примусове повернення за межі України роз`яснено йому про зобов`язання покинути територію України у строк до 10.09.2022 року.

Однак, у вказаний термін ОСОБА_1 територію України не покинув, про що свідчить відсутність відповідних відміток про перетин державного кордону України в його паспорті громадянина Російської Федерації. Даний факт також підтверджено витягом з ІП «Аркан ЦП ДСК», згідно якого ОСОБА_1 станом на 15.11.2021 року територію України не покинув. Крім того, такі дії свідчать про свідоме ухилення його від виконання рішення про примусове повернення за межі України.

Станом на 15.11.2022 року вказане рішення відповідачем не виконано, а відтак іноземець підлягає примусовому видворенню з території України.

Представник позивача Везрученко В. В. у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені позові.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак також подав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та не заперечив щодо задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення на порушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

30 серпня 2022 року начальником Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області затверджено прийняте рішення про примусове повернення за межі України громадянина Російської Ферерації ОСОБА_1 та роз`яснено йому про зобов`язання покинути територію України у строк до 10.09.2022 року (а.с. 5-6).

Відповідача було повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення. У вказаному рішенні міститься зобов`язання відповідача не пізніше 10.09.2022 року залишити територію України. Зазначено, що з вимогами ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку в разі ухилення виїзду за межі України ОСОБА_1 ознайомлений. Вказане стверджується його особистим підписом на рішенні, постанові про накладення адміністративного стягнення.

Згідно відомостей з бази «Аркан ЦП ДСК» станом на 15.11.2022 року ОСОБА_1 , не перетинав державний кордон України.

Станом на день розгляду позовної заяви вказане рішення громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , не виконане та повністю проігноровано.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання не дозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року (№ 3773) іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 26 Конституції та статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Згідно п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Згідно статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки у відповідача громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , відсутні документи, на підставі яких він може вибути з території України, він не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем не представлено. При цьому, останній порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та фактично незаконно перебуває на території України.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю і відповідача слід видворити за межі території України.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення задовольнити.

Затримати та видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Іван ІЛЬТЬО