Справа № 761/11688/22
Суддя: Чех Н. А.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

учасники справи:

представник позивача - Качур Р.В.,

представник відповідача - Чередніченко Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов громадянина Республіки Корея ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження, -

установив:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправним і скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни посилаючись на те, що 16.06.2022 року відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МКМ 010882, за порушення ним правил перебування в Україні, а саме, проживання без документів на право проживання, що передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн. Штраф сплачено 23.06.2022 року. Дане правопорушення ним було допущено у зв`язку із збройною агресією проти України, і тим, що в цей час він знаходився разом з родиною в Київській області, с. Гланишів. Весь цей час він намагався додзвонитись до відповідача, задля з`ясуванням питання щодо його подальших дій, однак номери не відповідали. На гарячій лінії ДМС йому повідомили, що на період воєнного часу всі посвідки на тимчасове проживання автоматично продовжують свій термін. 16.06.2022 року він сам приїхав до управління міграційної служби, проте було ухвалено рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, та зобов`язано покинути територію України у термін до 26.06.2022 року. Рішення вважає незаконним та просить його скасувати, врахувати, що він має родину в Україні. Крім того, просив вважати не пропущеним строк повторного оформлення посвідки на тимчасове проживання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Зауважив, що 15 березня закінчувався термін дії посвідки позивача, проте продовжити строк він не мав можливості так як було зачинено. Позивач приходив в травні. 16 червня він знову прийшов до відповідача, та відносно нього винесено рішення про його повернення. В Україні позивач проживає з березня 2018 року, одружений з громадянкою України, зареєстрований як фізична особа-підприємець. Просив врахувати постанову Кабінету Міністрів України № 1202 від 21.10.2022 року.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного.

Даний позов зареєстровано в Шевченківському районному суді м. Києва 29.06.2022 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року вирішено передати матеріали справи на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.

25.08.2022 року матеріали справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва.

25.08.2022 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

31.08.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

01.09.2022року надійшли пояснення представника позивача.

13.09.2022 року та 27.09.2022 року зареєстровано відзив на позовну заяву.

16.11.2022 року зареєстровано додаткові пояснення представника позивача.

Встановлено, що 16.06.2022 року посадовою особою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області складено на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП, яким порушено правила перебування іноземців на території України - проживання за документами, термін дії яких закінчився.

В поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що в Україну прибув 17.04.2018 року через ПП «Яготин» до дружини ОСОБА_2 . Був документований посвідкою на тимчасове проживання зва № НОМЕР_1 , терміном дії до 15.03.2022 року. Для обміну посвідки звернувся до міграційної служби, але документи не прийняли. Усвідомлював, що порушує міграційне законодавство України. Послуг перекладача не потребував.

16.06.2022 року посадовою особою Державної міграційної служби України Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 203 КУпАП, проживання на території України без дозвільних документів. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 . Розмір штрафу - 5 100,00 грн. 23.06.2022 року позивачем сплачено штраф.

16.06.2022 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області Циганок М. ухвалено рішення, яким примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Корея ОСОБА_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 26.06.2022 року.

В оспорюваному рішенні вказано, що позивач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства - проживав без документів на право проживання в Україні. Рішення позивач отримав 26.06.2022 року.

Встановлено, що 17.04.2018 року громадянин Республіки Корея ОСОБА_1 прибув в Україну через КП «Яготин» до дружини - громадянки України ОСОБА_3 , шлюб з якою зареєстрований 15.03.2018 року, та отримав відповідну посвідку, термін дії якої продовжувався. Однак, термін дії посвідки № НОМЕР_1 від 15.03.2021 року скінчився 15.03.2022 року.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється:

іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України;

іноземців, які постійно проживають на території України, - за паспортним документом та посвідкою на постійне проживання;

осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, - за посвідченням особи без громадянства для виїзду за кордон;

іноземців та осіб без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, - за проїзним документом для виїзду за кордон;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з особами, зазначеними у частинах другій - дванадцятій статті 4 цього Закону, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з працевлаштуванням, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у діяльності релігійних організацій, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків громадських (неурядових) організацій іноземних держав, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють у представництвах іноземних суб`єктів господарювання в Україні, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють у філіях або представництвах іноземних банків на території України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з провадженням культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України «Про волонтерську діяльність», інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють кореспондентом або представником іноземних засобів масової інформації на території України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які навчаються у навчальних закладах України не менш як протягом одного року, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців - громадян держав, які можуть в`їжджати в Україну без візи відповідно до законодавства України чи міжнародного договору України, - за паспортним документом або іншим документом, якщо це передбачено міжнародним договором України;

іноземців, які є громадянами держав, з якими укладено договори про місцевий прикордонний рух, - за документами, які дають право на перетинання державного кордону в межах місцевого прикордонного руху, що оформляються дипломатичними представництвами та консульськими установами України в установленому Міністерством закордонних справ України порядку;

іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, - за паспортним документом та військовим квитком рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Правила щодо реєстрації іноземців та осіб без громадянства не поширюються на осіб, які з наміром визнання їх біженцями в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні чи отримання притулку або тимчасового захисту, незаконно перетнули державний кордон України. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції здійснює реєстрацію іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія закону про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту в Україні, лише за наявності одного з документів, що видаються таким особам відповідно до зазначеного закону.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняється примусово повертати, видворяти або видавити чи передавати іноземця та особи без громадянства, де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя.

З наданих документів встановлено, що позивач є громадянином Республіки Корея, та вкотре отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні, строк дії посвідки - 15.03.2022 року.

По даній справі позивач посилається на те, що не мав можливості звернутися для продовження строку дозволу, так як 24.02.2022 року Російська Федерація розпочала повномасштабне вторгнення в Україну, та органи міграційної служби не працювали, і лише в червні він зміг до них потрапити. Крім того, починаючи з 24.02.2022 року він разом з родиною проживав за межами м. Києва.

Однак, суд не приймає до уваги обгрунтування позивача, оскільки з 15.03.2022 року органи та підрозділи ДМС, які знаходилися в безпечних районах, де не велися активні бойові дії, відновили роботу з прийому та надання адміністративних послуг, зокрема посвідок на постійне та тимчасове проживання. Дане свідчить про те, що з вказаного часу (в м. Києві активні бойові дії вже не відбувались) позивач мав можливість звернутись до відповідача задля оформлення документів на законне перебування в Україні. Проте, звернувся лише 16.06.2022 року. Доказів звернення до відповідача до 16.06.2022 року позивач не надав. Як і не було надано доказів неможливості звернутись до відповідача з метою отримання дозвільних документів.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Встановлено, що позивач проживає на території України, дозвіл на перебування в Україні скінчився 15.03.2022 року. Це свідчить проте, що позивач обізнаний із законодавством України щодо дозвільних документів. Однак, відповідні документи вчасно не оформив, та статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, на момент винесення оскаржуваної постанови, не набув.

Статтею 203 КУпАП визначено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Як було встановлено в суді, позивач, на момент постановлення оспорюваного рішення, перебував на території України без дозвільних документів, на час винесення оскаржуваних актів дозволу, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не мав.

Однак, 21.10.2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1202, якою постановив, що посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім громадян Російської Федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24.02.2022 року, підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування. Подача документів для обміну таких посвідок має бути здійснена протягом 30 календарних днів з дня припинення або скасування воєнного стану.

Враховуючи вказану постанову Кабінету Міністрів України, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В частині вимог про визнання не пропущеним строк повторного оформлення посвідки на тимчасове проживання суд відмовляє, оскільки порядок вчинення дій щодо спірних питань визначений діючим законодавством України, та у разі не згоди із прийнятими рішеннями, діями, сторона має право на їх скарження в судовому порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

вирішив :

Адміністративний позов громадянина Республіки Корея ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення постановлене головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області Циганок Марії від 16 червня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Корея ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 22.11.2022 року.

Суддя: