Справа № 380/5215/22
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2022 року

м. Київ

справа №380/5215/22

адміністративне провадження № К/990/30350/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Данилевич Н.А., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі №380/5215/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Львівського державного університету внутрішніх справ щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу повного розміру заробітної плати (грошового забезпечення) із урахуванням: доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу із урахуванням раніше отриманої доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 5% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року по теперішній час; доплати за вчене звання доцента у розмірі 20% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року по 28 вересня 2017 року та 25% посадового окладу за період з 28 вересня 2017 року по теперішній час, із урахуванням раніше отриманої доплати за вчене звання доцента у розмірі 5% посадового окладу; надбавки за вислугу науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року по теперішній час;

- зобов`язати Львівський державний університет внутрішніх справ здійснити перерахунок та виплату позивачу повної суми недоотриманої заробітної плати (грошового забезпечення) із урахуванням: доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу із урахуванням раніше отриманої доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 5% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року по теперішній час із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року; доплати за вчене звання доцента у розмірі 20% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року по 28 вересня 2017 року та 25% посадового окладу за період з 28 вересня 2017 року по теперішній час, із урахуванням раніше отриманої доплати за вчене звання доцента у розмірі 5% посадового окладу, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року; надбавки за вислугу науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року по теперішній час із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року;

- зобов`язати Львівський державний університет внутрішніх справ внести зміни у відповідні організаційно-розпорядчі та фінансові документи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання щодо нарахування і виплати заробітної плати (грошового забезпечення) позивачу у повному обсязі - із врахуванням доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу; доплати за вчене звання доцента у розмірі 25% посадового окладу; надбавки за вислугу науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу, - із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Львівського державного університету внутрішніх справ щодо нездійснення перерахунку та виплати розміру заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 із урахуванням: доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року; доплати за вчене звання доцента у розмірі 20% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року по 28 вересня 2017 року та 25% розміру посадового окладу за період з 28 вересня 2017 року; надбавки за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року.

Зобов`язано Львівський державний університет внутрішніх справ (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 26; ) здійснити перерахунок та виплату заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 із урахуванням: доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням вже виплачених сум; доплати за вчене звання доцента у розмірі 20% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року по 28 вересня 2017 року та 25% розміру посадового окладу за період з 28 вересня 2017 року із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням вже виплачених сум; надбавки за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01 квітня 2016 року із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням вже виплачених сум.

Зобов`язано Львівський державний університет внутрішніх справ (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 26; ) внести зміни у відповідні організаційно-розпорядчі та фінансові документи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання щодо нарахування і виплати заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 із врахуванням доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу; доплати за вчене звання доцента у розмірі 25% посадового окладу; надбавки за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №380/5215/22 скасовано та прийнято нову постанову якою у задоволені позовних вимог відмовлено.

03 листопада 2022 року до Верховного Суду повторно через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі №380/5215/22. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, про наявність виключних обставин наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики в частині застосування положень частини другої статті 59 Закону України «Про вищу освіту», статті 61 Закону України «Про освіту» як державних гарантій щодо встановлення доплат за науковий ступінь, вчене звання, вислугу років науково-педагогічного працівника у законодавчо визначених мінімальних розмірах науково-педагогічним працівникам, які проходять службу у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, вищих військових навчальних закладах, а також вказує на існування низки рішень з протилежними правовими висновками ніж і цій справі.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Суд касаційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження скаржник не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Скаржник також зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього, оскільки його права на належне грошове забезпечення (заробітну плату) не зможуть бути відновленими, а зазначене порушення безпосередньо впливатиме в майбутньому на рівень пенсійного забезпечення, так як пенсію йому буде призначено за вислугу років без урахування законодавчо встановлених розмірів додаткових видів грошового забезпечення, що є неприпустимим, оскільки порушує його конституційні права.

Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.

Разом з тим, скаржник повинен довести, що спірні правовідносини є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.

Твердження скаржника про те, що справа становить виняткове значення для нього не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів.

Такі посилання скаржника мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції.

Окрім цього скаржник вказує, що касаційна скарга становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується значної кількості осіб, які працюють науково-педагогічними працівниками в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання (вищих військових навчальних закладів) і очікують виконання державою взятих на себе зобов`язань щодо виплати гарантованих мінімальних розмірів окремих складових заробітної плати (грошового забезпечення).

Верховний Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі №380/5215/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: Н.А. Данилевич

С.А. Уханенко