Справа № 260/3325/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2022 рокум. Ужгород№ 260/3325/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача - Калинич О.І;

представників відповідача 1 - Хома Д.І., Сароз А.Ю.;

представника відповідача 2 - не з`явився;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна,83, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , громадянка України, перебувала з 11.09.2002 року на обліку в Пенсійного фонду України в м. Алушта АРК та отримувала пенсію за віком. У 2014 році внаслідок окупації російсько-терористичними військами АР Крим, орган Пенсійного фонду України припинив виплату пенсії. 24.02.2022 року після повномасштабного вторгнення Росії на територію України позивач виїхала з АР Криму у безпечне місце України та зареєструвалася, як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_2 . В подальшому позивач зверталася до органів Пенсійного фонду із заявами про виплату їй пенсії за віком, одна в такій виплаті позивачеві було відмовлено. Позивач зазначає, що вимога витребування пенсійної справи від уповноважених органів Російської Федерації є незаконною, оскільки встановлює для громадян України, що проживають на території АР Крим додаткову, не передбачену законами України вимогу для отримання пенсії, наразі у зв`язку із повномаштабним вторгненням збройних сил РФ і розірванням дипломатичних відносин з країною-агресором, звернення органів ПФ України до компетентних органів РФ для витребування пенсійної справи є неможливим, що взагалі позбавляє таких осіб можливості отримувати пенсію. Позивач наголошує, що Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазнав змін та більше не містить вказівки на необхідність листування з державою-агресором. Згідно позовної заяви зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У 2021 році, згідно Закону 1618-ІХ, зазначена стаття зазнала змін, а саме було виключено вимогу про те, що жителі тимчасово окупованої території можуть отримувати пенсію тільки у випадку, якщо доведуть, що не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів РФ, а більш конкретно: «у статті 7; у частині другій слова "і не отримують пенсій та інших соціальних від уповноважених органів Російської Федерації" виключити".

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві.

Представники відповідача 1 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в повному обсязі з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що позивачеві було відмовлено у виплаті пенсії через те, що вона вважається забезпеченою пенсією від російського пенсійного фонду та тому, що неможливо отримати відомості про те, що вона не отримує пенсії та інші соціальні виплати «за попереднім місцем отримання пенсії» від російського пенсійного фонду. Представники відповідача 1 зазначали, що виплату пенсії особам, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим або м. Севастополя та перебувають на обліку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання (згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи АДРЕСА_2 ), можливо проводити за наявності паперової пенсійної справи та атестату про останній місяць виплати пенсії за попереднім місцем отримання пенсії. Наразі, провести процедуру витребування пенсійної справи позивачки з російської федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації або підтвердити, що вона не отримуєте відповідних нарахувань на території російської федерації шляхом надсилання інформаційного запиту про нарахування або відсутність отримання соціальних виплат відповідно до російського законодавства немає можливості. Так, документи про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації не надавалися. З огляду на викладене, представники відповідача 1 просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив на позов згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що розглянувши заяву позивача від 01.07.2022 надані позивачем документи, на вимогу до п. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято Рішення №09 від 08.07.2022, яким позивачу надано інформацію щодо відмови у призначенні пенсії за віком з огляду на наступне. Так, страховий стаж позивача визначити не можливо. До дати звернення (01.07.2022) позивачка отримувала пенсію на території країни - терориста російської федерації. Позивачка ніколи не перебувала на обліку в органах Пенсійного Фонду України та ніколи не отримувала пенсію від органів Пенсійного Фонду України. Для призначення пенсії за віком на території суверенної, незалежної України відповідно до Закону №1058 позивачці необхідно надати документи про припинення отримання пенсії (зняття з обліку) на території країни-терориста російської федерації. Отже, наразі підстави для призначення пенсії за віком органами Пенсійного фонду України відповідно до Закону №1058 у позивача - відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , громадянка України, перебувала з 11.09.2002 року на обліку в Пенсійного фонду України в м. Алушта АРК та отримувала пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 виданим управлінням Пенсійного фонду України в м. Алушта АРК (а.с. 11) та Свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № видане Пенсійним фондом України 28.08.2002 р. (а.с. 11).

Як зазначає позивач в позовній заяві, у 2014 році внаслідок окупації російсько-терористичними військами АРК орган Пенсійного фонду України припинив виплату пенсії, а тому після припинення виплати пенсії органом Пенсійного фонду та будучи без засобів існування для життя коштів на окупованій території Криму позивач, як житель окупованого регіону не могла скористатися пенсійними виплатами через заблоковану Росією банківську систему і зв`язок та вимушена була оформити виплату пенсії Російської Федерації.

24.02.2022 року позивач виїхала з АР Криму у безпечне місце України та зареєструвалася, як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідкою про взяття на облік ВПО від 30.04.2022р. №2106- (а.с. 14).

Позивач зверталася до відповідача щодо призначення їй пенсії, однак Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області листом від 08.04.2022 року відмовило позивачеві, у зв`язку з тим, що виплату пенсії особам, які зареєстровані на території АР Крим та перебувають на обліку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання (згідно довідки про взяття на облік ВПО) можливо проводити за наявності паперової пенсійної справи та атестату про останній місяць виплати пенсії за попереднім місцем отримання пенсії, згідно п.4 Порядку 234 (а.с. 15). Також, у листі від 08.04.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вказує, що наразі провести процедуру витребування пенсійної справи позивача від органів російської федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації або підтвердити, що позивач не отримує відповідних нарахувань на території російської федерації шляхом надсилання інформаційного запиту про нарахування або відсутність отримання нею соціальних виплат відповідно до російського законодавства не має можливості (а.с. 15).

Також, за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії №4742 від 14.06.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області направило позивачеві рішення про відмову у призначенні пенсії №09 від 21.06.2022 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, згідно якого позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо припинення пенсії в Російській Федерації (а.с. 16).

01.07.2022 року позивач повторно подала до органів Пенсійного Фонду заяву про призначення пенсії за віком з наступними документами: паспорт, ідентифікаційний код, витяг з реєстру страхувальників, довідка ВПО, довідка про заробітну плату до 01.07.2000 року, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000р., довідка про зміни назва підприємства, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, трудова книжка.

Розглянувши заяву позивача від 01.07.2022 та надані позивачем документи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято Рішення №09 від 08.07.2022, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком з огляду на наступне, зокрема. Відповідно до ст. 26 Закону №1058 виникає право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 55 років мають особи за наявності страхового стажу: до 31.12.2017 - не менше 15 років. Страховий стаж позивача визначити не можливо. Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачеві необхідно надати документи про припинення отримання пенсії в Російській Федерації. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України позивач не перебуває та пенсію не отримує (а.с. 19).

14.08.2022 року позивач звернувся з заявою до позивача щодо надання відомостей обрахунку стажу відповідно до поданих документів ОК-5, трудової книжки, доданих довідок про заробітну плату, а також відомостей які містяться в системі персоніфікованого обліку. Також, позивач просила повідомити з якого часу та на якій підставі їй припинено виплату пенсії та відбулася остання дата виплати пенсії в АР Крим та надати копію пенсійної справи (а.с. 21).

12.08.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надало відмову у призначенні позивачеві пенсії, яка аналогічна первинній відповіді від 08.04.2022 р., зокрема, зазначило, що виплату пенсії особам, які зареєстровані на території АР Крим та м. Севастополя та перебувають на обліку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання (згідно довідки про взяття на облік ВПО) можливо проводити за наявності паперової пенсійної справи та атестату про останній місяць виплати пенсії за попереднім місцем отримання пенсії, згідно п.4 Порядку 234, наразі провести процедуру витребування пенсійної справи позивача від органів Російської Федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації або підтвердити, що позивач не отримує відповідних нарахувань на території Російської Федерації шляхом надсилання інформаційного запиту про нарахування або відсутність отримання нею соціальних виплат відповідно до російського законодавства не має можливості (а.с. 22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п. 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р. (надалі - Закон №1058).

Статтею 1 Закону №1058 передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234 (далі - Порядок №234).

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії російської федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до статті 3 вищевказаного Закону, тимчасово окупованою територією визначається, зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції чинній до змін внесених Законом № 1618-IX від 01.07.2021) виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В подальшому у ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», внесено зміни згідно із Законом № 1618-IX від 01.07.2021, та зазначено, що виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку 234, територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації. Виплата пенсії після надходження-пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Отже, згідно вимог Порядку 234 обов`язок надсилання запиту щодо витребування пенсійної справи позивача з органів Російської Федерації покладається на саме на територіальні органи Пенсійного фонду.

Підставою відмови у призначенні пенсії позивачеві слугувало те, що наразі, відповідачі не можуть провести процедуру витребування пенсійної справи позивача з Російської Федерації для виплати пенсії за новим місцем реєстрації або підтвердити, що вона не отримує відповідних нарахувань на території Російської Федерації шляхом надсилання інформаційного запиту про нарахування або відсутність отримання соціальних виплат відповідно до російського законодавства немає можливості.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується те, що позивачеві було призначено пенсію за віком з 2002 року саме територіальними органами Пенсійного фонду України (а.с. 11), відтак суд приходить висновку, що з метою захисту соціальних прав та свобод позивача позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 на підставі поданих документів.

3. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за №09 від 08.07.2022 року.

4. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію ОСОБА_1 з дати звернення, 01.07.2022 року.

5. Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) грн.

6. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 21.11.2022 року.