Справа № 160/10920/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засідання Сітайло О.В.
позивача представника позивача представника відповідача Іващенко В.М. Пасічної І.І. Архипенко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,
05.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, у якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Верба І.О.) від 09.07.2021 року позов ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви
- прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_1 ;
- невнесення на розгляд на пленарному засіданні Дніпровської міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_1 ;
- не запрошення на засідання ради ОСОБА_1 ,
Не погодившись з ухвалою про відмову у відкритті провадження у справі, позивач подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.
25.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду, до якої додано копію позовної заяви для відповідача та додатки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
08.02.2022 року позивачем подані клопотання: про справедливий та неупереджений розгляд справи; про надання додаткових пояснень стосовно протиправної, на її думку, бездіяльності посадових осіб Дніпровської міської ради.
08.02.2022 року позивачем також подано до суду клопотання про визнання недійсними рішень міської ради, що втратили силу:
- рішення від 02.02.2011 року №136/8 про виділення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 та рішення про затвердження проекту землеустрою від 27.11.2013 року №80/43;
- рішення від 29.02.2012 року №76/21 про виділення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 , та затвердження проекту землеустрою рішенням від 21.05.2014 року за №108/51;
- рішення від 29.12.2014 року №67/59 про надання дозволу ОСОБА_5
08.02.2022 року позивачем подані доповнення до позовної заяви, в яких позивач просить:
- зобов`язати Дніпровську міську раду скасувати рішення сесії від 29.12.2014 року стосовно ОСОБА_6 та від 27.07.2015 року за повідомленням ОСОБА_7 від 27.07 №4/1-246 за клопотанням позивача, як незаконні;
- зобов`язати Дніпровську міську раду припинити право власності на земельні ділянки за невиконання рішення, сесії про виділення земельних ділянок в частинах: 4,2; 4,3; 4,4 громадянином ОСОБА_8 від 29.02.2012 року №76/21, затверджений проект землеустрою 21.05.2014 року №108/5; ОСОБА_9 29.02.2012 року №82/21, затверджений 21.05.2014 року №137/51; ОСОБА_10 02.02.2011 року №136/8, затверджений 27.11.2013 року №80/43. Строк дії вищенаведених рішень становить 2 роки з моменту їх прийняття. Вищенаведені земельні ділянки виділені за адресою: АДРЕСА_3 . На сьогодні земельні ділянки вільні від забудови.
У вказаних доповненнях позивач просила витребувати у Дніпровської міської ради: копії рішень та копії документів, на підставі яких приймались рішення від 27.11.2013 року №80/43 громадянину ОСОБА_2 ; від 21.05.2014 року №137/51 громадянину ОСОБА_11 ; від 21.05.2014 року №108/51 громадянину ОСОБА_3 ; від 29.12.2014 року №68/59 громадянину ОСОБА_5 ; відомості з реєстру власності на нерухоме майно вищенаведених громадян.
24.05.2022 року позивачем подано клопотання про скасування фіктивних рішень міської ради за місцезнаходженням про виділення земельних ділянок підставним особам по вул. Заслоновій, які на сьогодні проводять купівлю-продаж, та винести рішення про виділення земельних ділянок згідно з клопотанням від 05.10.2021 року та графічного матеріалу, що належали родині позивача.
30.05.2022 року та 06.06.2022 року директором Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради подані до суду пояснення на виконання вимог ухвали від 20.04.2022 року. До пояснень надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельних ділянок у районі буд. АДРЕСА_3 .
08.06.2022 року представником Департаменту подано до суду додаткові пояснення та документи.
30.06.2022 позивачем подані пояснення на документи, надані відповідачем. У поясненнях вказано, що земельні ділянки, виділені по вул. Заслоновій громадянам Пітько, Верещаці, Шевченку, Мовлєву, які, на думку позивача, є підставними особами. Позивач зазначає, що вказані ділянки є вільними від забудови.
У судове засідання, призначене на 11.07.2022 прибули позивач та представник позивача. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом відкладено розгляд справи до 23.08.2022.
11.07.2022 позивачем подано клопотання про відмову від доповнень, поданих до суду 08.02.2022.
17.08.2022 позивачем подані до суду доповнення, в яких вона просила суд захистити її від порушень прав, свобод і законних інтересів, честі та гідності:
- визнати протиправними та нечинними рішення міської ради про передачу земельних ділянок від 27.11.2013 року №80/43 громадянину ОСОБА_2 ; від 21.05.2014 року №137/51 громадянину ОСОБА_11 ; від 21.05.2014 року №108/51 громадянину ОСОБА_3 ; від 29.12.2014 року №68/59 громадянину ОСОБА_5 ;
- визнати протиправними, бездіяльними дії департаменту та зобов`язати прийняти рішення про виділення земельної ділянки громадянці ОСОБА_12 по вул. Заслоновій під будівництво жилого будинку та садівництво, яка вільна від забудови та в минулому належала її родині;
- стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди заподіяної протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю, враховуючи всі повідомлення, що не відповідають дійсності з 2014 по 2022.
Також позивач просила зобов`язати відповідача вжити заходів щодо забезпечення громадян, вимушених переселенців з окупованої території Луганської області, земельними ділянками для будівництва та садівництва по вулиці Заслоновій; запросити громадянку ОСОБА_12 на час розгляду клопотання від 05.10.2021 в сесійну залу та надати їй слово.
23.08.2022 позивач подала клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
23.08.2022 представник позивача подала клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, у зв`язку із знаходженням на лікуванні.
У судове засідання, призначене на 23.08.2022 прибули позивач та представник відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що не ознайомлювалась зі змістом доповнень позовних вимог, просила суд надати два тижні для підготовки заперечень. Судом відкладено розгляд справи до 19.09.2022.
14.09.2022 представник позивача подала клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, у зв`язку із знаходженням на лікуванні.
19.09.2022 позивачем подано заяву, в якій просила прийняти до розгляду її доповнення від 17.08.2022.
19.09.2022 представником відповідача подано клопотання про повернення позивачу без розгляду доповнень до адміністративного позову. В обґрунтування клопотання зазначено, що вказаний документ не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, поданий з порушенням процесуальних норм, який передбачає одночасну зміну предмету та підстав позову, що є недопустимим.
У подальшому розгляд справи перенесено на 14.11.2022.
23.09.2022 представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи проекту рішення Дніпровської міської ради «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_4 , у зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка (або її частина) перебуває у приватній власності іншої фізичної особи.
У судове засідання, призначене на 14.11.2022 прибули позивач, представник позивача та представник відповідача, підтримали обрані правові позиції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 доповнення до позовної заяви від 17.08.2022 у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди повернуто позивачу без розгляду.
У судовому засіданні позивачем, представником позивача та представником відповідача викладені доводи щодо суті заявлених позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 15.03.2019 року звернулась до голови Дніпровської міської ради з клопотанням, в якому просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , для цільового обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
16.04.2019 року позивач звернулась з листом до голови Дніпровської міської ради, в якому просила бути присутньою на сесії міської ради 24 квітня 2019 року при розгляді її клопотання про виділення земельної ділянки, згідно зі ст.123 Земельного кодексу України, в місячний термін.
Своїм листом про розгляд клопотання Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради від 08.08.2019 року №8/13-2322 повідомив позивача про те, що на виконання доручення міського голови Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, в межах наданих повноважень, розглянуто клопотання від 15.03.2019 року вх.№36/1203 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул.Заслоновій. Згідно з листом Головного архітектурно-планувального управління від 16.07.2019 року №4/16 за даними інформаційної бази містобудівного кадастру зазначена земельна ділянка знаходиться в межах червоних ліній місцевого проїзду. Повідомлено, що за таких обставин задовольнити вимоги, викладені у клопотанні від 15.03.2019 вх.№36/1203 та підготувати проект рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не є можливим.
Не погоджуючись з діями Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, позивач звернулась з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19 позовну заяву задоволено частково:

- визнано протиправними дії Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_1 ;

- зобов`язано Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради Дніпропетровської області розглянути з дотриманням законодавства України повторно та винести на засідання чергової сесії Дніпровської міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі вулиці Заслоновій в м.Дніпро ОСОБА_1 ;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду у справі №160/11295/19 відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили 13.04.2020 року.

У подальшому позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами стосовно розгляду її клопотання.

Листом від 29.12.2020 року №І-5/4 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що за даними інформаційної бази містобудівного кадастру земельна ділянка розташована в межах червоних ліній місцевого проїзду (схема червоних ліній розглянута на засіданні архітектурно-містобудівної ради при Головному архітектурно-планувальному міської ради, протокол від 31.10.2008 року №460). Також, позивачу надано викопіювання з матеріалів містобудівного кадастру з нанесеними червоними лініями місцевого проїзду в районі вул. Заслонової.

Листом від 24.02.2021 року №І-5/4 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради направив позивачу витяг з протоколу №460 від 31.10.2008 року п.24 «Містобудівне обгрунтування: Жилий будинок, господарські будівлі і споруди (присадибна ділянка) по АДРЕСА_3 та план червоних ліній вказаного містобудівного обгрунтування.

Листами від 15.01.2021 року №І-5/5, від 03.03.2021 року №І-2/1 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що відповідно до листа Головного архітектурно-планувального управління від 16.07.2019 № 4/16-1601 за даними інформаційної бази містобудівного кадастру зазначена земельна ділянка знаходиться в межах червоних ліній місцевого проїзду (схема червоних ліній розглянута на засіданні архітектурно-містобудівної ради при Головному архітектурно-планувальному управлінні міської ради, протокол від 31.10.2008 № 460). Враховуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19, у відповідності до положень ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, Департаментом підготовлено проект рішення міської ради «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район) (дата публікації на офіційному вебсайті міської ради міської ради 11.01.2021) та передано на розгляд і візування посадовим особам Дніпровської міської ради. Вказано, що повністю завізований проект рішення буде винесено на розгляд міської ради відповідно до регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року №2/1-2.

Листом від 23.03.2021 року №І-2/0/09-21 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19 Департаментом підготовлено проект рішення міської ради «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район) (дата публікації на офіційному вебсайті міської ради міської ради 09.03.2021) та передано на розгляд і візування посадовим особам Дніпровської міської ради. Вказано, що повністю завізований проект рішення буде винесено на розгляд міської ради відповідно до регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року №2/1-2.

Листами від 29.03.2021 року №І-2/0/09-21, від 13.05.2021 року №І-6/0-1/09-21 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що проект рішення «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район) підготовлений Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради на підставі клопотання ОСОБА_1 від 15.03.2019 року вх. №36/1203 та з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19, було розглянуто міською радою на черговій сесії 24.03.2021 року.

Повідомлено, що за результатами голосування депутатів міської ради зазначений Проєкт рішення не отримав необхідної більшості голосів на його підтримку. Відповідно до ч.11 ст. 40 Регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року №2/1-2, цей Проєкт рішення вважається відхиленим.

Додатково повідомлено, що враховуючи відсутність прийнятого рішення міської ради, надати його копію не є можливим.

Судом встановлено, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходився виконавчий лист №160/11295/19, виданий 27.04.2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Дніпропетровської області розглянути з дотриманням законодавства України повторно та винести на засідання чергової сесії Дніпровської міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі вулиці Заслоновій в м.Дніпро ОСОБА_1 . Виконавче провадження №64592389.

Виконавче провадження відкрито за постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Солдатова І.М. від 22.02.2021 року.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Солдатова І.М. від 24.06.2021 року про закінчення виконавчого провадження №64592389 було закінчено виконавче провадження у зв`язку з виконанням боржником вимог виконавчого документа в повному обсязі.

Листом від 24.11.2021 року №І-13/0-1/09-21 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що згідно з листом Управління від 11.11.2021 року №4/16-2980 за даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, зазначена у клопотанні від 12.10.2021 року вх. №36/6299 як бажана для відведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), перебуває у приватній власності (кадастровий номер :08:480:0016); земельна ділянка, зазначена як бажана для відведення індивідуального садівництва, перебуває в приватній власності (кадастровий номер :08:480:0014).

Вказано, що Департаментом підготовлено проект рішення міської ради «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район) (даті публікації на офіційному вебсайті міської ради 16.11.2021) та передано на розгляд і візування посадовим особам Дніпровської міської ради. Вказано, що повністю завізований проект рішення буде винесено на розгляд міської ради відповідно до регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року №2/1-2.

08.06.2022 року представником відповідача подано до суду клопотання ОСОБА_1 від 12.10.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно ч. 1в) для садівництва 0,12 га та ч.1г) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,10 га, яка вільна від забудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

У клопотанні позивач зазначає, що ця земельна ділянка, на якій вона зростала, належить її дідові та батькам, але радянська влада їх «відрізала».

До клопотання позивачем додані заяви ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які підтвердили, що земельна ділянка по АДРЕСА_4 вільна від забудови, належала родині ОСОБА_1 Кошеленкам, прадіду та діду. Вказано, що наведена земельна ділянка відносилась до АДРЕСА_5 ).

Також до клопотання ОСОБА_1 долучено схему орієнтовного розташування бажаних земельних ділянок.

При співставленні судом схеми розташування бажаних земельних ділянок з роздруківкою кадастрової карти місцевості судом встановлено, що позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо вже сформованих земельних ділянок за кадастровими номерами :08:480:0014 та :08:480:0016.

Як встановлено судом, листом від 24.11.2021 року №І-13/0-1/09-21 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що згідно з листом Управління від 11.11.2021 року №4/16-2980 за даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, зазначена у клопотанні від 12.10.2021 року вх. №36/6299, як бажана для відведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), перебуває у приватній власності (кадастровий номер :08:480:0016); земельна ділянка, зазначена як бажана для відведення індивідуального садівництва, перебуває в приватній власності (кадастровий номер :08:480:0014).

З метою встановлення перебування бажаних позивачем земельних ділянок у приватній власності інших осіб, судом ухвалою від 20.04.2022 року витребувано від Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Дніпропетровської області інформацію стосовно обставин, викладених в листі від 24.11.2021 року №І-13/0-1/09-21 «Про розгляд звернення», що включає в себе подання до суду засвідчених належним чином копій клопотання ОСОБА_1 від 12.10.2021 року вх. №36/6299, витягів з Державного земельного кадастру щодо бажаних ОСОБА_1 земельних ділянок, які, за твердженням відповідача, перебувають у приватній власності (кадастровий номер :08:480:0016, кадастровий номер :08:480:0014) інших осіб з ідентифікацією таких осіб, рішень Дніпровської міської ради про надання земельних ділянок відповідним особам, а також інших доказів на підтвердження обставин відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район).

Відповідачем додано до матеріалів справи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_3 :

- за кадастровим номером :08:480:0014 зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12546005 від 18.04.2014 року, свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , видане 18.04.2014 року;

- за кадастровим номером :08:480:0016 зареєстровано право власності за ОСОБА_16 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20633771 від 10.04.2014 року, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер. Реєстр №3-379, виданий 10.04.2015 року, видавник: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора.

З наданих до суду документів судом встановлено, що бажані земельні ділянки, визначені позивачем у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_16

23.09.2022 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи проекту рішення Дніпровської міської ради «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_4 , у зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка (або її частина) перебуває у приватній власності іншої фізичної особи.

Не погоджуючись з відповідними діями відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для /будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_1 , недотримання порядку розгляду клопотання по надання дозволу на розробку проекту землеустрою, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стосовно позовних вимог в частині надання оцінки виконанню рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19, суд вказує, що з аналізу наведеного рішення суду не встановлено обов`язок Дніпровської міської ради в наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою.

Вказаним рішенням досліджено процедуру відмови Департаментом позивачу в наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою та визначено необхідність розгляду відповідного клопотання ОСОБА_1 саме на засіданні чергової сесії Дніпровської міської ради.

Департаментом було підготовлено проект рішення міської ради «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район)» (дата публікації на офіційному вебсайті міської ради - 09.03.2021 року) та передано на розгляд і візування посадовим особам Дніпровської міської ради.

Згідно з рішенням міської ради від 24.03.2021 року № 1/5 «Про порядок денний п`ятої чергової сесії міської ради VIII скликання» проект рішення було включено у порядок денний за номером 5.271 (повний текст рішення міської ради опубліковано на сайті міської ради).

Позивачу повідомлено листом від 29.03.2021 року, що 24.03.2021 року проект рішення було розглянуто міською радою на черговій сесії та за результатами зазначений проект рішення не отримав необхідної більшості голосів на його підтримку.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 Регламенту ДМР VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року № 2/1-2, цей проект рішення вважається відхиленим.

Отже, департамент виконав вимоги виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 160/11295/19 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2021 року ВП № 64592389.

При цьому суд роз`яснює позивачу, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, суперечитиме статті 129-1 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а та від 21.11.2019 року у справі № 802/1933/18-а.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі і приписами ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.02.2020 року у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 року у справі № 611/26/17.

Суд в межах нового адміністративного спору не наділений повноваженнями надавати правову оцінку рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду, прийнятого в межах розгляду іншої справи, а також здійснювати контроль за виконанням такого рішення в порядку нового позовного провадження.

Суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з позовом в частині перевірки виконання рішення суду у справі №160/11295/19 обрано неналежний спосіб правового захисту.

При цьому неправильно обраний спосіб захисту порушеного права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 24.05.2017 року в справі № 6-951цс16, з якої видно, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Якщо позивач вважає, що рішення суду у справі №160/11295/19 виконано неналежним чином, вона може звернутись до суду в межах адміністративної справи №160/11295/19 в порядку виконання рішення, передбаченого розділом IV «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог щодо неналежного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо: прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_1 ; невнесення на розгляд на пленарному засіданні Дніпровської міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_1 ; незапрошення на засідання ради ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що після виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19 позивач повторно звернулась до відповідача з клопотанням від 12.10.2021 року вх. №36/6299 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем визначені нові підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме перебування бажаних земельних ділянок у приватній власності.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Основним нормативним актом, який регулює земельні відносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (з наступними змінами і доповненнями, в чинній на момент виникнення спірних відносин редакції, далі по тексту ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (абзац перший частини першої). Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта).

Згідно з пунктом в) частини 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Слід зауважити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди повинні перевіряти їх на відповідність того, чи прийняті (вчинені) останні з дотриманням усіх вимог, визначених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, зміст спірного рішення, як індивідуального акту, що породжує для позивача права і обов`язки, має відповідати вимогам ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, обґрунтованість у силу ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, виходячи з положень цієї статті, обов`язковим при прийнятті відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення за наслідками розгляду поданого клопотання є його обґрунтованість, вмотивованість.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім`ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва.

Частиною 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Судом встановлено, що позивач з березня 2019 року просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо наявності протиправних дій відповідача щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі вулиці Заслоновій у м.Дніпрі, суд вказує, що повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а.

Обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 480/4052/20.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність сільської, селищної, міської ради.

Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 25.09.2019 у справі № 815/6094/17, від 08.01.2020 року у справі № 820/4433/17.

Отже, вирішення питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою покладено законодавцем виключно на сільські, селищні, міські ради, так у цьому випадку належним органом щодо прийняття рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою є Дніпровська міська рада.

Позовні вимоги до Дніпровської міської ради позивачем не заявлені, відповідачем вказаний орган не визначений.

На Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради лише покладено обов`язок перевірки поданих заяв та підготовки проектів рішень для передачі на розгляд на пленарному засіданні Дніпровської міської ради.

Суд звертає увагу позивача на те, що у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19, яке позивач просить зобов`язати відповідача виконати у межах цієї справи, було роз`яснено, що Дніпровська міська рада є саме тим органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність громадянам відповідно до вимог частин 6 та 7 статті 118 ЗК України, а не Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Фактично позивач просить визнати протиправними дії щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі вулиці Заслоновій у м.Дніпрі, орган місцевого самоврядування, до повноважень якого не входить надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а ним лише здійснюються функції з підготовки документації та проектів рішень для вирішення відповідного питання міською радою.

Отже, позивачем обрано неналежний спосіб правового захисту, оскільки пред`явлені позовні вимоги щодо вчинення дій органом, до компетенції якого не входить вирішення вказаного питання.

При цьому неправильно обраний спосіб захисту порушеного права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 24.05.2017 року в справі № 6-951цс16, з якої видно, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Отже, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі вулиці Заслоновій у м.Дніпрі, оскільки відповідні повноваження віднесені до розгляду виключно на пленарному засіданні Дніпровської міської ради, а не відповідачем особисто.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій щодо невнесення на розгляд на пленарному засіданні Дніпровської міської ради питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі вулиці Заслоновій у м.Дніпрі, суд зазначає наступне.

Листами від 15.01.2021 року №І-5/5, від 03.03.2021 року №І-2/1 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що відповідно до листа Головного архітектурно-планувального управління від 16.07.2019 № 4/16-1601 за даними інформаційної бази містобудівного кадастру зазначена земельна ділянка знаходиться в межах червоних ліній місцевого проїзду (схема червоних ліній розглянута на засіданні архітектурно-містобудівної ради при Головному архітектурно-планувальному управлінні міської ради, протокол від 31.10.2008 № 460). Враховуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19, у відповідності до положень ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, Департаментом підготовлено проект рішення міської ради «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район) (дата публікації на офіційному вебсайті міської ради 11.01.2021) та передано на розгляд і візування посадовим особам Дніпровської міської ради. Вказано, що повністю завізований проект рішення буде винесено на розгляд міської ради відповідно до регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року №2/1-2.

Листом від 23.03.2021 року №І-2/0/09-21 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19 Департаментом підготовлено проект рішення міської ради «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район) (дата публікації на офіційному вебсайті міської ради 09.03.2021) та передано на розгляд і візування посадовим особам Дніпровської міської ради. Вказано, що повністю завізований проект рішення буде винесено на розгляд міської ради відповідно до регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року №2/1-2.

Листами від 29.03.2021 року №І-2/0/09-21, від 13.05.2021 року №І-6/0-1/09-21 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що проект рішення «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район) підготовлений Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради на підставі клопотання ОСОБА_1 від 15.03.2019 року вх. №36/1203 та з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі №160/11295/19, було розглянуто міською радою на черговій сесії 24.03.2021 року.

Повідомлено, що за результатами голосування депутатів міської ради зазначений проєкт рішення не отримав необхідної більшості голосів на його підтримку. Відповідно до ч.11 ст. 40 Регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року №2/1-2, цей проєкт рішення вважається відхиленим.

Листом від 24.11.2021 року №І-13/0-1/09-21 «Про розгляд звернення» Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача, що згідно з листом Управління від 11.11.2021 року №4/16-2980 за даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, зазначена у клопотанні від 12.10.2021 року вх. №36/6299, як бажана для відведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), перебуває у приватній власності (кадастровий номер :08:480:0016); земельна ділянка, зазначена як бажана для відведення індивідуального садівництва, перебуває в приватній власності (кадастровий номер :08:480:0014).

Вказано, що Департаментом підготовлено проект рішення міської ради «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Заслоновій (Новокодацький район) (дата публікації на офіційному вебсайті міської ради 16.11.2021) та передано на розгляд і візування посадовим особам Дніпровської міської ради. Вказано, що повністю завізований проект рішення буде винесено на розгляд міської ради відповідно до регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 16.12.2020 року №2/1-2.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем у відповідності до наданих повноважень неодноразово, реагуючи на всі звернення позивача, підготовлено проекти рішень про надання або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Тобто враховуючи факт того, що законодавством покладено обов`язки щодо прийняття рішень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на відповідний орган сільської, селищної, міської ради, відповідач вчиняв усі залежні від нього дії та передавав проекти рішень та документи позивача для розгляду на засіданні Дніпровської міської ради, у відповідь на всі звернення позивача.

Отже, судом не встановлено в діях відповідача порушення прав ОСОБА_1 в цій частині, а тому позовна заява не підлягає задоволенню судом в частині вказаних позовних вимог.

Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача, оскільки є похідною.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо незапрошення на засідання ради ОСОБА_1 суд вказує наступне.

Порядок діяльності ради, її органів та посадових осіб визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції », іншими законодавчими актами, статутом територіальної громади, цим Регламентом та Положенням про постійні комісії ради.

Регламент ради є обов`язковим для виконання всіма депутатами, сільським, селищним, міським головою та іншими посадовими особами місцевого самоврядування. Регламент встановлює порядок скликання і проведення сесії ради, формування виконавчих органів ради, порядок прийняття рішень та звітів, порядок здійснення контрольної діяльності, прийняття рішень та спеціальними процедурами, процедуру діяльності депутатів, посадових осіб та органів ради.

На засіданнях ради можуть бути присутні особи за запрошенням, за викликом, депутати інших рад, обрані від виборчих округів, розміщених на території територіальної громади, на визначених для них місцях.

Інші особи можуть бути присутні на пленарних засіданнях ради за умови встановлення їх особи та у межах наявних вільних сидячих та стоячих місць позаду рядів місць для депутатів.

Судом встановлено, що запрошення особи на засідання ради є правом відповідної ради, а не обов`язком.

Суд звертає увагу, що позивач не позбавлена права дізнатись про дату та час розгляду її клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою і бути присутньою на такому засіданні за її бажанням.

Однак, суд не може визнати протиправними дії Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради щодо незапрошення позивача на засідання, оскільки запрошення не здійснюється Департаментом. Робота ради під час пленарного засідання та врегулювання питань присутності осіб віднесено до повноважень такої ради.

Позивачем пред`явлені позовні вимоги, не віднесені до компетенції заявленого у цій справі відповідача, відтак, позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Похідна вимога про зобов`язання Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Дніпропетровської області () винести на розгляд сесії Дніпровської міської ради з дотриманням законодавства України питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_1 , запросивши на засідання сесії Дніпровської міської ради особисто ОСОБА_1 , - не підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено протиправності дій відповідача щодо невинесення на розгляд сесії Дніпровської міської ради клопотань позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Стосовно тверджень позивача, що висловлені під час розгляду справи, про бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду її заяв з 2014 року, суд зазначає наступне.

Позивач зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії також у 2018 році.

У межах адміністративної справи №0440/7046/18 було встановлено, що порушення прав позивача полягало у вчиненні відповідачем протиправних дій у вигляді відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_3 .

Так, з матеріалів справи №0440/7046/18 судом було встановлено, що про порушення власних прав позивач дізналась після отримання листа від 19.08.2015.

У листі Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради за вих. №1-2 від 19.08.2015 зазначено, що за результатами розгляду клопотання позивача за вх. №36/3024 від 04.06.2015р. було підготовлено проект рішення міської ради "Про надання гр. ОСОБА_1 , дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_6 , результати розгляду якого викладені у копії листа Департаменту забезпечення діяльності міської ради від 27.07.2015 №4/1-246.

У листі Депаратаменту забезпечення діяльності міської ради - апарату Дніпропетровської міської ради за вих. №4/1-246 від 27.07.2015, в якому зазначено щодо повернення проекту рішення міської ради "Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі вул. Заслонової (Ленінський район)" як такого, що не було прийнято на 66-ій сесії Дніпропетровської міської ради.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №0440/7046/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, - залишено без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі №0440/7046/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 - залишено без задоволення, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі №0440/7046/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.05.2019 - без змін.

У постанові Верховного Суду зазначено, що в ході розгляду справи №0440/7046/18 судами встановлено та не заперечується позивачем, що про відмову відповідача та відповідно порушення своїх прав вона дізналась 08.09.2015, отримавши листа від 19.08.2015, з позовом до суду позивач звернулась лише 18.09.2018, а тому суди обґрунтовано дійшли висновку про пропуск позивачем передбаченого законом строку звернення до суду та прийняли рішення про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд не досліджує питання розгляду попередніх звернень позивача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки питання щодо дотримання строку звернення до суду з відповідними вимогами було досліджено в межах адміністративної справи №0440/7046/18.

Також з метою дотримання принципів ефективності рішення суду та дотримання гарантій вирішення порушених позивачем питань, суд вказує на те, що відповідачем додано до матеріалів справи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_3 :

- за кадастровим номером :08:480:0014 зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12546005 від 18.04.2014 року, свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , видане 18.04.2014 року;

- за кадастровим номером :08:480:0016 зареєстровано право власності за ОСОБА_16 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20633771 від 10.04.2014 року, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер. Реєстр №3-379, виданий 10.04.2015 року, видавник: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора.

З аналізу наданих до суду документів судом встановлено, що бажані земельні ділянки, визначені позивачем у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_16 .

З огляду на специфіку поданих позивачем до суду клопотань від 08.02.2022 та 17.08.2022, а також з огляду на пояснення позивача у цій справі, судом встановлено, що фактично позивач просить вирішити питання щодо права власності на зазначені земельні ділянки.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що «судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч. 5 ст. 125 Конституції України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, предмет спору у справі, що розглядається, не відповідає ознакам та характеристикам публічно-правового спору з огляду на таке.

За змістом наведених норм права до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас помилковим є застосування положень вказаних статей та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських або цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема спір, в якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (органів місцевого самоврядування).

Отже, позивач звернулась до адміністративного суду з позовом щодо захисту її права у сфері цивільних відносин, що означає, що спірні правовідносини виникли поза межами публічно-правових відносин.

Таким чином, суд робить висновок, що у спірному випадку позивач прагне захистити право цивільне, а саме право власності на земельну ділянку.

Тому суд зважає, що спір у дійсності не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку владного суб`єкта, а стосується захисту її приватних інтересів, у зв`язку з чим не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із відносин, пов`язаних з реалізацією права власності на земельну ділянку, користуванням і розпорядженням. І лиш та обставина, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту її прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Такий висновок суду відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.08.2019 року у справі №200/16168/17 (провадження №2-а/200/1168/17).

Враховуючи суть спірних правовідносин, суд робить висновок, що вимоги позивача щодо передачі земельної ділянки третім особам мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного права позивача на земельну ділянку.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 826/631/15, від 21 березня 2018 року у справі №184/2470/13 та від 04 липня 2018 року у справі № 826/8018/17.

Суд роз`яснює позивачу, що питання правомірності передачі земельної ділянки третім особам, а також вирішення питання щодо правомірності рішень міської ради про передачу у власність або користування земельних ділянок, підлягають розгляду місцевим судом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надала, натомість відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення її прав та інтересів.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 18.11.2022.

Суддя Р.З. Голобутовський