Справа № 280/192/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2022 року м. Дніпросправа № 280/192/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 280/192/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І. Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І.Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді;

- зобов`язати відповідача призначити та здійснити з 16.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. - періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі тривалістю 02 роки 05 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення її на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді, виходячи зі стажу 24 роки 03 міс. 10 днів, у розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року позов задоволений.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 242 КАС України і просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 6-9).

Указом Президента України від 14 жовтня 2002 року № 926/2002 позивача призначено на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області строком на п`ять років. Наказом начальника управління юстиції Запорізької області від 04.11.2002 № 1/282 призначено на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області з 07.11.2002. Указом Президента України від 23 березня 2004 року № 358 переведено на посаду судді новоутвореного Мелітопольського міського суду Запорізької області. Наказом в.о. голови Мелітопольського міського суду Запорізької області від 01.04.2004 № 16 зарахована до складу Мелітопольського міського суду Запорізької області. Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» № 298-XІ від 22 травня 2008 року позивача обрано на посаду судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області безстроково (а.с. 10-13, 13-16, 17, 18-19).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 № М-1990/0/15-21 позивача звільнено з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 21).

Наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.09.2021 № 100-к «Про відрахування зі складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області судді ОСОБА_1 » відраховано зі складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 15.09.2021 у зв`язку із звільненням з посади судді відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 14.09.2021 № 1990/0/15 (а.с. 22-23, 24).

Згідно рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про призначення пенсії від 01.10.2021 № 60 позивачці призначено з 16.09.2021 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% заробітної плати (суддівської винагороди судді) виходячи зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді - 18 років 10 місяців 10 днів (а.с. 37, 45-46).

Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області через відділ обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) з заявою, щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І. Мечнікова (період навчання 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) в Запорізькій обласній колегії адвокатів тривалістю три роки, вимога щодо якою визначена законом, чинним на час призначення позивача на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 09.12.2021 № 17325-16993/У-02/8-0800/21 позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. 1.1. Мечнікова (період навчання 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів та період роботи (професійної діяльності) в Запорізькій обласній колегії адвокатів тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення позивача на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді з посиланням на відсутність на те законних підстав та здійснення призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Запорізькій області, відповідно до вимог ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ (а.с. 35-36).

Позивач, не погодившись з діями відповідача, звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі. З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402-VIІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена Законом та надає право для призначення на посаду судді. Не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та три роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним. Відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1982 по 01.07.1987, роботу адвокатом Запорізької обласної колегії адвокатів з 03.08.1987 по 29.10.2002. Стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 24 роки 03 місяці 10 днів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 142 Закону № 1402-VIІI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 3 вказаної статті щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Статтею 137 Закону № 1402-VIІI встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Частиною 6 ст. 69 Закону № 1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти; 3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку; 4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічні положення закріплювались ст. 135 «Стаж роботи судді» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI та пунктом 11 «Перехідних положень» вказаного Закону, в редакції чинній до 28.03.2015, згідно з яким судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 64 Закону № 2453-VI для цілей цієї статті вважається: 1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта, здобута в Україні за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра, а також вища юридична освіта за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем роботи у галузі права - стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ встановлювалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, відповідно до абзацу 2 ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», в редакції чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, а також часу роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчому Міністерству юстиції України органі.

Оскільки стаж роботи позивачки на посаді судді становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, враховується також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а тому не включення до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 28.11.2019 у справі № 342/119/17, від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19, від 31.03.2021 у справі № 204/2241/17.

Відтак, судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що до загального стажу роботи позивачки, який дає право на відставку і враховується для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання, включається, крім роботи на посаді судді, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І. Мечнікова (період навчання з 01.09.1982 по 01.07.1987) - 2 роки 5 місяців 00 днів.

Щодо не включення відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці до стажу роботи на посаді судді, періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів справи, до призначення на посаду судді позивач займалась адвокатською діяльністю. Позивач на час зайняття посади судді вперше (2002 рік) мала стаж роботи у галузі права не менше 3 років, зокрема, шляхом врахування стажу роботи адвокатом Запорізької обласної колегії адвокатів з 03.08.1987 по 29.10.2002, а отже зазначений стаж роботи має бути зарахований при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді, в межах трьох років стажу роботи адвокатом.

При цьому, робота на посаді адвоката, на день обрання позивача суддею, не визначалася як стаж, що дає право на відставку.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII (в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді вперше), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно до ст. 137 № 1402-VIII (в редакції, чинній з 05.08.2018), до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Таким чином, відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII (в редакції, чинній з 05.08.2018) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Колегія суддів при вирішенні справи враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, в якій судом зазначено, що ч.2 ст. 137 Закону № 1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 2862-XII, яка була чинною на час призначення позивачки на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Судом встановлено, що позивач на час зайняття посади судді вперше мала стаж роботи у галузі права не менше 3 років (з 03.08.1987 по 29.10.2002), що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 25-33).

Отже, не включення відповідачем до стажу роботи на посаді судді періоду роботи у галузі права є неправомірним.

Отже, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що до стажу роботи позивачки на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, окрім стажу роботи суддею (18 років 10 місяців 10 дні), має бути включено половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Одеському Державному Університеті ім. І.І.Мечнікова 2 роки 5 місяців 00 днів та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 3 роки, тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки, із врахуванням додатково зарахованого до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі тривалістю 02 роки 5 місяців 00 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки, вимога щодо якого визначена законом, чинним на час призначення позивачки на посаду судді вперше, та надає право для призначення на посаду судді.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 280/192/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко