Справа № 160/14391/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, -
19.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національної поліції України, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 17.08.2022 року №1103 о/с, яким полковника поліції ОСОБА_1 звільнено з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України та призначено на іншу посаду;
- поновити ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України;
- стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 різницю в посадовому окладі та різницю в надбавці за вислугу років за час виконання нижчеоплачуваної роботи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, в якій чітко зазначити реквізити (дату, номер тощо) наказу відповідача, який позивач просить визнати протиправним та скасувати, а також копій цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі; належним чином завірених копій доданих до позовної заяви документів для суду та для відповідача; завіреної належним чином копії оскаржуваного наказу відповідача для суду та відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, або доказів вжиття позивачем самостійно заходів для його отримання і неможливості здійснити це самостійно.
На виконання вимог ухвали суду від 26.09.2022 року, позивачем 30.09.2022 року усунуто означені недоліки позовної заяви та подано уточнену позовну заяву.
Також вказаною ухвалою суду від 05.10.2022р. витребувано у Національної поліції України докази у справі, а саме: належним чином завірену копію наказу №1103 о/с від 17.08.2022 року про призначення ОСОБА_1 заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області; відомості про розмір посадового окладу радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України станом на 17.08.2022 року та заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області станом на 17.08.2022 року; довідку про середньомісячний та середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України; довідку про середньомісячний та середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області; копії документів, які стали підставою та/або обґрунтуванням видання наказу №1103 о/с від 17.08.2022 року про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області; належним чином завірену копію листа Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 17.08.2022 №2578/115/01/12-2022; відомості про те чи попереджався ОСОБА_1 про звільнення з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України, якщо так то відповідні докази такого попередження; відомості про те чи надавалася ОСОБА_1 згода на переведення на його на посаду заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, якщо так, то відповідне документальне підтвердження надання ним такої згоди.
Також 02.11.2022р. відповідачем разом із відзивом на виконання вимог ухвали суду від 05.10.2022р. надано витребувані судом докази.
31.10.2022 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній висловив позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві.
04.11.2022 року та 08.11.2022 року до суду, в тому числі, через підсистему «Електронний суд», надійшли додаткові письмові пояснення позивача, в яких, зокрема, зазначалося, що номер телефону, на який заступником начальника Департаменту кадрового забезпечення НПУ полковником поліції ОСОБА_2 повідомлялося про видання наказів НПУ від 17.08.2022 № 1098 о/с та від 17.08.2022 № 1103 о/с 17.08.2022 через месенджер WhatsApp позивачеві не належить та ним не реєструвався, тому позивачеві не відомо кому саме ОСОБА_4 відправив ці накази. Також позивачем зауважено, що у листі ГУНП в Полтавській області від 17.08.2022р. №2578/115/01/12-2022, який у спірному наказі вказано як підставу для його видання, вказано реальну назву посади, на яку просили призначити позивача, а саме: заступник начальника Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області - начальник кримінальної поліції, що, в свою чергу, є беззаперечним доказом того, що посади, зазначеної у наказі 1103/ос від 17.08.2022р., на яку призначено позивача, не існує у штатному розписі цієї організації.
16.11.2022 року до суду від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 07.11.2022р. надійшли додаткові докази, а саме: довідка Головного управління Національної поліції в Полтавській області про грошове забезпечення ОСОБА_1 з 01.08.2022р. по 30.09.2022р. на посаді заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Національної поліції України від 16.07.2020 року №777 о/с полковника поліції ОСОБА_1 призначено радником Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови, як такого, що прибув з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, згідно з наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 15.07.2020 року №114 о/с.
Наказом Національної поліції України від 17.07.2020 року №780 о/с відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 з 17.07.2020 року.
Не погодившись з вищевказаним наказом про звільнення, позивач оскаржив його у судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року у справі №160/11202/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі та на посаді, стягнення середнього заробітку задоволено частково, визнано протиправним і скасовано наказ Національної поліції України від 16.07.2020 року №777 о/с, визнано протиправним і скасовано наказ Національної поліції України від 17.07.2020 року №780 о/с; у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2022р. у справі №160/11202/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 р. в справі № 160/11202/20 задоволено частково, апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 р. в справі №160/11202/20 залишено без задоволення; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021р. в справі №160/11202/20 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поновлення на службі в поліції та посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Національної поліції України про поновлення на службі в поліції та посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково, поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 18 липня 2020 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 01 вересня 2020 року, а також стягнуто з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18 липня 2020 року по 14 лютого 2022 року в розмірі 357 679 (триста п`ятдесят сім тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн. 08 коп. (сума визначена з врахуванням податків та обов`язкових платежів). В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14.02.2022р. у справі №160/11202/20 наказом Національної поліції України від 22 лютого 2022 року №255 о/с скасовано наказ Національної поліції України від 16.07.2020р. №777 о/с про призначення полковника поліції ОСОБА_1 радником Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови; скасовано наказ Національної поліції України від 17.07.2020р. №780 о/с про звільнення відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» полковника поліції ОСОБА_1 , радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови; поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 18 липня 2020 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови з 01 вересня 2020 року.

Наказом Національної поліції України від 25.04.2022р. №562 о/с «По особовому складу» відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» полковника поліції ОСОБА_1 (0035414) призначено заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у порядку переведення, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 посадовий оклад у розмірі 3250,00грн, звільнивши з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови. Підстава: доповідна записка полковника поліції ОСОБА_5 , начальника Департаменту кадрового забезпечення, від 22.04.2022р.

Не погодившись з вищевказаним наказом Національної поліції України від 25.04.2022р. №562 о/с «По особовому складу», яким відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» полковника поліції ОСОБА_1 (0035414) призначено заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у порядку переведення, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №160/7417/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення недоотриманого заробітку задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 25.04.2022 року №562 о/с «По особовому складу», яким полковника поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у порядку переведення, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 посадовий оклад у розмірі 3250,00грн, звільнивши з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови; поновлено ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 25.04.2022 року та зобов`язано Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю в грошовому забезпеченні за час виконання ним службових обов`язків за нижчеоплачуваною посадою заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 25.04.2022р. по час фактичного поновлення на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 25.04.2022 року та в частині зобов`язання Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різниці в грошовому забезпеченні за час виконання ним службових обов`язків за нижчеоплачуваною посадою у межах суми виплати за один місяць відповідно до ст.371 КАС України.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №160/7417/22 наказом Національної поліції України від 17.08.2022 № 1098 о/с «По особовому складу» скасовано наказ Національної поліції України від 25.04.2022р. №562 о/с про призначення полковника поліції ОСОБА_1 заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови НПУ з 25.04.2022р.

При цьому, як свідчать матеріали справи, 17.08.2022р. до Національної поліції України надійшов лист ГУНП в Полтавській області від 17.08.2022р. №2578/115/01/12-2022, (вх.№19712), в якому, зокрема, зазначалося, що під оперативним супроводом полковника поліції ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР №000577 від 12.05.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, по організованій злочинній групі; в ході проведеного службового розслідування було встановлено осіб, які причетні до даного кримінального правопорушення; матеріали по вказаному кримінальному провадженню направлені до суду; при цьому, на сьогоднішній день залишається нерозкритим резонансний злочин, а саме: крадіжка сейфів, в яких зберігались грошові кошти та ювелірні вироби на суму близько 800 тис. грн. з ювелірного магазину «Столична ювелірна фабрика», розташованого в ТЦ «АМСТОР» м. Кременчук, після розбирання завалів внаслідок влучення ракети збройних сил рф, тому, у зв`язку з вищевикладеним ГУНП в Полтавській області просить Голову НПУ розглянути можливість продовження служби полковником поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області - начальника кримінальної поліції.

Судом також встановлено, що 17.08.2022р. Головою Національної поліції України видано наказ від 17.08.2022р. №1103 о/с «По особовому складу», яким відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», враховуючи вимоги ч.8 ст.65 цього Закону, полковника поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у порядку переведення, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 посадовий оклад у розмірі 3250,00грн, звільнивши з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови. Підстава: лист ГУНП в Полтавській області від 17.08.2022р. №2578/115/01/12-2022.

При цьому, згідно з наказом Національної поліції України від 04.12.2015р. №142 «Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань» граничне спеціальне звання за посадою радника Голови НПУ, яку обіймав ОСОБА_1 в центральному органі управління поліцією, та за посадою заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області є ідентичними - «полковник поліції», що також підтверджується довідкою ДКЗ НПУ від 22.06.2022р. №2579/12/1/2/03-2022.

Не погодившись з вищевказаним наказом Національної поліції України від 17.08.2022р. №1103 о/с «По особовому складу», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд зважає на таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України Закону України від 02.07.2015р. №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону №580-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта статті 59 Закону №580-VIII).

Частиною 5 статті 59 Закону №580-VIII передбачено, що Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII встановлено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з ч.5 ст.65 Закону №580-VIII не допускається переміщення поліцейських жіночої статі за ініціативою керівника відповідного органу (установи, закладу) поліції на посади, нижчі ніж та, яку вони займали, з мотивів, пов`язаних із вагітністю, наявністю дітей віком до трьох років (до шести років - за медичними показниками), або у зв`язку з тим, що вони є одинокими матерями та мають дітей віком до чотирнадцяти років чи дітей з інвалідністю.

Приписами частини 7 статті 65 Закону №580-VIII встановлено, що переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Абзацом 1 частини 8 статті 65 Закону №580-VIII передбачено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Згідно з абз.2 ч.8 ст.65 Закону №580-VIII поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Відповідно до ч.9 ст.65 Закону №580-VIII переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

При цьому, відповідно до статті 59 Закону №580-VIII з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016р. №1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2016р. №1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Згідно з положеннями розділу ІІ Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1235 встановлено, що перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 №1235.

Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною першою статті 32 КЗпП України встановлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Предметом судового контролю у цій справі є правомірність наказу Голови Національної поліції України від 17.08.2022 року №1103 о/с «По особовому складу», яким полковника поліції ОСОБА_1 відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», враховуючи вимоги ч.8 ст.65 цього Закону, призначено заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у порядку переведення, звільнивши його з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови.

Отже, спірним наказом не здійснено звільнення позивача з органів Національної поліції України, а фактично здійснено переміщення позивача на іншу посаду на підставі пункту 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII.

При цьому, як слідує з оскаржуваного наказу від 17.08.2022 року №1103 о/с, підставою для його видання зазначено лист ГУНП в Полтавській області від 17.08.2022р. №2578/115/01/12-2022.

Водночас, судом встановлено та відповідачем фактично визнається, що позивач з рапортом про його переміщення на посаду заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області не звертався і таке переміщення здійснено саме за ініціативою його керівника - Голови Національної поліції України та за ініціативою керівника іншого органу поліції начальника ГУНП в Полтавській області, який вищевказаним листом від 17.08.2022р. №2578/115/01/12-2022 порушив питання про переміщення позивача.

Разом з цим, в порушення вищенаведених приписів пунктів 2 та 3 розділу ІІІ Порядку №1235 та Переліку документів з питань проходження служби, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, подання про призначення позивача на посаду заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яке у розумінні наведених приписів чинного законодавства, є підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу, не готувалося та не складалося, водночас, лист ГУНП в Полтавській області від 17.08.2022р. №2578/115/01/12-2022, вказаний у наказі від 17.08.2022 року №1103 о/с, як підстава для його видання, не тотожний поданню і не може його підміняти, а також у розумінні приписів Порядку №1235 та Переліку взагалі не може вважатися документом з питань проходження служби та бути підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу.

Відтак, зважаючи на те, що позивач з рапортом про його переміщення на посаду заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області не звертався, а подання про призначення позивача на цю посаду не готувалося та не складалося, оскаржуваний наказ від 17.08.2022 року №1103 о/с прийнято без наявності належних документів з питань проходження служби, передбачених Порядком №1235 та Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016р. №1235.

Разом з цим, судом встановлено та відповідачем фактично визнається, що позивач був поновлений на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №160/7417/22 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови, тобто його робоче місце знаходилося у місті Києві.

Таким чином, переміщення позивача з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови, робоче місце якого знаходилося у місті Києві, на посаду заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, робоче місце якого знаходиться у місті Кременчук Полтавської області, є переведенням особи до іншої місцевості.

Отже, позивача фактично було переміщено на роботу хоча і в орган поліції, але в іншій місцевості, без його згоди, що суперечить приписам ст.32 КЗпП України.

При цьому, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Як зазначалося вище, Закон №580-VIII є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі застосуванню мають підлягати норми спеціального законодавства.

Суд зазначає, що в цьому випадку спеціальний Закон №580-VIII встановлює підстави переміщення, які зазначені у частині першої статті 65 цього Закону та порядок переміщення, який визначає за чиєю ініціативою таке переміщення відбувається. Таке переміщення може відбуватися - за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення (частина восьма статті 65 Закону №580-VIII).

Проте, Закон №580-VIII не врегульовує випадки, коли переведення відбувається або в межах однієї місцевості або переведення до іншої місцевості, про що йдеться у статті 32 КЗпП України. Наведене не спростовують і посилання відповідача на приписи абз.2 ч.8 ст.65 Закону №580-VIII, які були чинні на час видання спірного наказу та якими передбачено, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, бо і вказана норма не містить положень, які б врегульовували випадки, коли переміщення поліцейського відбувається до іншої місцевості, і жодних застережень з цього приводу в ній не наведено.

Відтак, у даному випадку застосуванню підлягають норми КЗпП України, а саме стаття 32 КЗпП України.

Так, стаття 32 КЗпП України встановлює можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Аналогічна правова позиція щодо застосування до працівників поліції приписів статей 32, 33 КЗпП України, у випадку переведення в іншу місцевість, викладена у постановах Верховного Суду від 17.10.2019р. у справі №420/5192/18, від 11.08.2020р. у справі №620/2624/19, від 30.09.2020р. у справі №640/20160/18 та від 30 червня 2021 року у справі №620/1190/20.

Отже, не отримавши згоду позивача на переведення на службу в іншу місцевість, як того вимагає стаття 32 КЗпП України, відповідач не мав правових підстав для видання спірного наказу від 17.08.2022 року №1103 о/с «По особовому складу» про переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Однак, на порушення ст.32 КЗпП України, здійснюючи оскаржуваним наказом переміщення позивача на іншу рівнозначну посаду, але в іншу місцевість, відповідач згоду позивача на таке переміщення не з`ясував та не отримав, що, в свою чергу, свідчить про протиправність спірного наказу та є підставою для його скасування.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині щодо визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 17.08.2022 року №1103 о/с, яким полковника поліції ОСОБА_1 звільнено з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України та призначено на іншу посаду.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що посада, на яку позивача переведено спірним наказом, є рівнозначною попередній займаній ним посаді, бо відповідно до наказу Національної поліції України від 04.12.2015р. №142 «Про затвердження Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань» граничне спеціальне звання за посадою радника Голови НПУ, яку обіймав ОСОБА_1 в центральному органі управління поліцією, та за посадою заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області є ідентичними - «полковник поліції», що також підтверджується довідкою ДКЗ НПУ від 22.06.2022р. №2579/12/1/2/03-2022, водночас, як зазначалося вище, у розумінні приписів ч.2 ст. 65 Закону №580-VIII посада вважається рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції. Однак, факт переміщення позивача спірним наказом хоча і на рівнозначну посаду, проте, в іншу місцевість без отримання на те обов`язкової згоди позивача, не може свідчити про правомірність оскаржуваного наказу.

Разом з цим, суд не погоджується з доводами позивача щодо порушення відповідачем при винесенні спірного наказу вимог, які визначені статтями 184 та 1861 КЗпП України, якими встановлено заборону саме звільнення з ініціативи роботодавця, крім повної ліквідації підприємств, установ, організацій, одинокого батька, який виховує дітей без матері, яким, за твердженням позивача, він є, оскільки з аналізу наведених норм слідує, що в них законодавцем встановлено гарантію для певної категорії працівників, зокрема, одиноких матерів та одиноких батьків, щодо неможливості їх звільнення з роботи, тобто остаточного припинення з ними трудових відносин, наслідком чого є втрата засобів до існування цих осіб, разом з тим, як встановлено судом, у даному випадку оскаржуваним наказом НПУ від 17.08.2022 № 1103 о/с ОСОБА_1 не було звільнено з органів поліції, а здійснено його переміщення на іншу посаду, отже, саном на теперішній час позивач проходить службу в поліції і є працевлаштованим робітником, з яким трудовий договір не розривався і трудові відносини не припинялися.

Крім цього, суд не погоджується з доводами позивача стосовно того, що посада заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальника кримінальної поліції ГУНП в Полтавській області, на яку його було призначено оскаржуваним наказом НПУ від 17.08.2022 № 1103 о/с, не існує в штатному розкладі, бо такі доводи спростовуються витягами зі штатів ГУНП в Полтавській області та Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області станом на 17.08.2022р., що долучені до матеріалів справи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання щодо способу захисту порушеного права позивача, суд враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічні приписи містить п.24 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, згідно з яким у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, п.16 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, передбачено, що при переведенні по службі, пов`язаному з переїздом до іншого населеного пункту, або переведенні до іншого органу Національної поліції грошове забезпечення за попереднім місцем служби виплачується включно по день звільнення з посади, що передує даті відбуття до нового місця служби, зазначений в наказі по особовому складу. При призначенні поліцейського на іншу посаду в одному органі поліції грошове забезпечення виплачується за новою посадою з дня призначення на посаду, указаного в наказі по особовому складу. Грошове забезпечення за попередньою посадою виплачується по день звільнення з посади, зазначений у наказі по особовому складу, включно. При цьому день звільнення з посади вважається останнім днем служби на відповідній посаді. Якщо в наказі по особовому складу дата призначення на посаду не зазначена, грошове забезпечення виплачується з дня підписання цього наказу.

Отже, належним способом поновлення порушених прав позивача є поновлення саме на посаді, з якої його було незаконного переведено на іншу посаду, а саме на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України.

Враховуючи встановлення судом факту незаконного переведення позивача на іншу посаду зі займаної посади 18.08.2022р. (останній робочий день на попередній посаді 17.08.2022р.), ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України саме з 18.08.2022р.

Натомість, позовні вимоги про стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 різниці в посадовому окладі та різниці в надбавці за вислугу років за час виконання нижчеоплачуваної роботи задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Так, з аналізу вищенаведених приписів ч.2 ст.235 КЗпП України та п.24 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, слідує, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, тобто законодавцем передбачено, що, за умови встановлення судом незаконного переведення особи на іншу посаду і поновлення особи на попередній посаді, працівнику здійснюється виплата різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, тобто сумарної різниці зі всього щомісячного грошового забезпечення, яке отримував працівник, а не, як помилково вважає позивач, різниці лише в деяких складових грошового забезпечення.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до довідок ГУНП в Полтавській області від 13.10.2022р. №1453/115/29/10/01-2022 та від 11.11.2022р. за вих..№1639/115/29/10/02-2022 щомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 (з рахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення і премії) за посадою заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції начальника кримінальної поліції ГУНП в Полтавській області в серпні 2022 року становило - 27673,00грн. та у вересні 2022 року становило 27673,07грн.

Водночас, відповідно до довідки НПУ від 20.10.2022р. № 29/5-238 щомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за посадою радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органу Департаменту забезпечення діяльності Голови НПУ в березні 2022 року становило 16701,47грн. (за 31 календарний день), а в квітні 2022 року становило 13361,18грн. (за 24 календарних дні).

Отже, перебуваючи на посаді заступника начальника Кременчуцького районного управління поліції начальника кримінальної поліції ГУНП в Полтавській області, ОСОБА_1 отримував більше щомісячне грошове забезпечення по відношенню до щомісячного грошового забезпечення, яке він отримував за посадою радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органу Департаменту забезпечення діяльності Голови НПУ, відтак, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи у даному випадку відсутні.

Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Зважаючи на зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи та додаткових поясненнях, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду у частині поновлення позивача на посаді.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача відповідно до приписів ч.3 ст.139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 661,60грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (, місцезнаходження: вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 17.08.2022 року №1103 о/с «По особовому складу», яким полковника поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у порядку переведення, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 посадовий оклад у розмірі 3250,00грн, звільнивши з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови.

Поновити ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022 року відповідно до ст.371 КАС України.

Стягнути з Національної поліції України (, місцезнаходження: вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 661,60грн. (шістсот шістдесят одна гривня 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 21.11.2022 року.

Суддя: О.М. Турова