Справа № 140/16275/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 листопада 2022 року

м. Київ

справа №140/16275/21

адміністративне провадження № К/990/30539/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

судді-доповідача Жука А.В., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Волинської митниці

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року

у справі №140/16275/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної митної служби України, Волинської митниці Держмитслужби, Волинської митниці

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної митної служби України, Волинської митниці Держмитслужби, Волинської митниці про визнання протиправним та скасування наказу Волинської митниці Держмитслужби від 15 грудня 2021 року №681-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення на посаді старшого державного інспектора митного поста Піща Волинської митниці Держмитслужби.

Позовні вимоги вмонтовано тим, що наказом Волинської митниці Держмитслужби від 15 грудня 2021 року № 681-о «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача було звільнено з займаної посади старшого державного інспектора митного поста Піща Волинської митниці Держмитслужби з 24 грудня 2021 року у зв`язку з реорганізацією Волинської митниці Держмитслужби відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України Про державну службу України, пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Позивач вважав наказ про його звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з моменту його попередження про наступне вивільнення з 17 листопада 2021 року до часу прийняття наказу про його звільнення 15 грудня 2021 року йому не було запропоновано жодної посади Волинською митницею Держмитслужби, Волинською митницею, не вживалося жодних заходів для переведення його до структурного підрозділу новоутвореної Держмитслужби, або на рівнозначній посаді у відокремленому підрозділі Державної митної служби України Волинської митниці.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Волинської митниці від 15 грудня 2021 року № 681-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора митного поста "Піща" Волинської митниці Держмитслужби з 24 грудня 2021 року.

Стягнуто з Волинської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29232,45 грн.

04 листопада 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі №140/16275/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого державного інспектора митного поста "Піща" Волинської митниці Держмитслужби, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища та спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, а отже в розумінні частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності.

З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом позову у даній справі є поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, відповідачем не наведено обґрунтованих посилань на існування виняткових обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Крім того, Суд звертає увагу скаржника, що ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2022 року вперше подану касаційну скаргу Волинської митниці було повернуто на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України та роз`яснено умови прийняття касаційної скарги у справі розглянутій за правилами спрощеного провадження відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. Проте у повторно поданій касаційній скарги відповідачем не наведено обґрунтованих посилань на пункт 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява №26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі №140/16275/21.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду