Справа № 460/1665/22
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2022-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
15 листопада 2022 р. м. Рівне №460/1665/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання І.С. Ляшук; позивача не прибув; представника відповідачів О.О.Процун; розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вараської міської ради та Міського голови міста Вараш Мензула Олександра Павловича про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 постановлено:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Вараської міської ради (майдан Незалежності, 1, місто Вараш, Рівненська область, 34400; ) та Міського голови міста Вараш Мензула Олександра Павловича (майдан Незалежності, 1, місто Вараш, Рівненська область, 34400) про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії Виконавчого комітету Вараської міської ради від 11.02.2021, оформлене протоколом №4, в частині визнання ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді начальника Відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Виконавчого комітету Вараської міської ради.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження міського голови м. Вараш Рівненської області №174-ос від 06.04.2021 Про застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження міського голови м. Вараш Рівненської області №333-ос від 07.06.2021 Про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Виконавчого комітету Вараської міської ради з 10 червня 2021 року, або на рівнозначній посаді у Виконавчому комітеті Вараської міської ради.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Вараської міської ради суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10 червня 2021 по 01 листопада 2022 року у розмірі 244659 грн 47 коп (сума вказана без урахування податків та зборів).

У задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Вараської міської ради суму судового збору у розмірі 1984 грн 80 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 14721 грн 63 коп звернути до негайного виконання».

07 листопада 2022 року позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 27000,00 грн.

Ухвалою суду від 08.11.2022 заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.11.2022.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 15.11.2022 не прибув, проте подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача та його уповноваженого представника.

До суду прибув представник відповідачів, заперечив проти заявлених вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні заяви повністю.

Ухвалою суду від 15.11.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, вирішено продовжити розгляд справи за відсутності сторони позивача, оскільки його неприбуття не перешкоджає розгляду питання (частина третя статті 252 КАС України).

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини додаткового судового рішення проголошені у судовому засіданні 15.11.2022.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надані суду:

(1) Договір про надання правничої допомоги від 27.01.2022 №16/22, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Удовиченко і партнери», предметом якого є надання правової допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вараської міської ради та Міського голови міста Вараш Мензула Олександра Павловича про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди (а.с. 120 том 3).

(2) Акт надання правничої допомоги від 04.11.2022; загальна вартість послуг 27000,00 грн (а.с. 123 том 3).

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI установлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що вартість послуг (робіт) адвоката розмір гонорару може установлюватися двома способами: (1) фіксований розмір гонорару, який зазначається у договорі (у такому разі не потребується оформлення інших документів щодо вартості послуг); (2) визначення розміру гонорару в інших документах, які оформлені після укладення договору (додаткова угода, акт приймання-передачі робіт, розрахунок вартості послуг тощо).

У даному випадку Договором від 27.01.2022 №16/22 установлений фіксований розмірі гонорару 27000,00 грн (пункт 2.1 Договору).

Проте, наданий позивачем Акт надання правничої допомоги від 04.11.2022 також підлягає правовій оцінці.

В Акті надання правничої допомоги від 04.11.2022 міститься опис наданих послуг:

ознайомлення з матеріалами справи та проведення юридичного аналізу документів 2000,00 грн;

пошук та аналіз судової практики 1000,00 грн;

надання роз`яснень та консультацій 4000,00 грн;

підготовка та подання адвокатських запитів 2500,00 грн;

підготовка проєкта позовної заяви 12000,00 грн;

підготовка заяви щодо поновлення строку звернення до суду 1000,00 грн;

підготовка клопотання про участь у судовому засідання в режимі ВКЗ 300,00 грн;

підготовка клопотання про виклик свідків 200,00 грн;

підготовка письмових пояснень 2000,00 грн;

підготовка письмових пояснень щодо моральної шкоди 2000,00 грн;

представництво інтересів позивача у засіданнях 1000,00 грн;

підготовка проєкта заяви про ухвалення додаткового судового рішення 1000,00 грн.

Загальна вартість послуг, зазначених в Акті надання правничої допомоги від 04.11.2022, становить 29000,00 грн, заявлено 27000,00 грн.

Такі витрати послуг адвоката, як «Підготовка та подання адвокатських запитів», які зазначені Акті надання правничої допомоги від 04.11.2022 (5 запитів по 500,00 грн) на загальну суму 2500,00 грн, відхиляються судом, оскільки запити датовані: 14.06.2021, 15.06.2021, 18.06.2021, 30.06.2021, 05.07.2021, та були подані при розгляді справи №460/9688/21.

Відповідачі, подаючи письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, зазначили, що витрати на підготовку позовної заяви не можуть бути стягнуті, оскільки текст позовної заяви, який опрацьований у справі №460/9688/21, є ідентичним тексту позовної заяви у межах справи №460/1665/22.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для виникнення об`єктивних сумнівів щодо дійсного витрачання адвокатом часу та зусиль на підготовку позовної заяви, текст якої вже був складний раніше.

Правова оцінка питання щодо однотипності заяв по суті справи викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №910/2170/18 та у постанові від 02 вересня 2020 року у справі №826/4959/16 (адміністративне провадження №К/9901/56797/18).

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що у даній справі позовні вимоги задоволено частково, та беручи до уваги вказані вище недоліки щодо оформлення та дат складення документів, суд дійшов висновку про необхідність самостійного визначення розміру витрат на правничу допомогу адвоката.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц міститься висновок про те, що розглядаючи питання стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд має право самостійно визначати розмір таких витрат, виходячи з критерію розумної необхідності та співмірності, враховуючи характер виконуваної адвокатом роботи / послуг, складність виконуваної роботи / послуг, їх значимості, складності категорії справи тощо.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

У постанові Верховного суду від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, адміністративне провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 160/6899/20 містяться правові висновки: «Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо»;

«У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям».

Зважаючи на характер спірних відносин, категорію складності справи, та враховуючи принципи об`єктивності, справедливості та співмірності, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача суми витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн.

Відповідачі, заперечуючи проти задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, вказали, що позивачем не надано суду докази фактичної оплати вартості послуг адвоката.

Щодо таких доводів суд зазначає.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 міститься такий висновок: «Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті».

У постанові Верховного Суду від 21.01.2021 (справа №280/2635/20, провадження №К/9901/29763/20) судова колегія зазначила, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст. ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2021 (справа № 159/5837/19, провадження № 61-10459св20) також міститься правовий висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Тому доводи відповідачів щодо неможливості розподілу витрат на правничу допомогу адвоката через відсутність доказів фактичної оплати послуг, відхиляються судом.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення частково.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Вараської міської ради (майдан Незалежності, 1, місто Вараш, Рівненська область, 34400; ) та Міського голови міста Вараш Мензула Олександра Павловича (майдан Незалежності, 1, місто Вараш, Рівненська область, 34400) про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Вараської міської ради на користь ОСОБА_1 суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн 00 коп.

У стягненні витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 17000 грн 00 коп відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 листопада 2022 року

Суддя К.М. Недашківська