Справа № 300/683/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 300/683/22 пров. № А/857/11958/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Курильця А.Р.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Белеріон» до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Белеріон» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року (суддя першої інстанції Микитин Н.М., м. Івано-Франківськ)

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Белеріон» (далі - ТОВ «Белеріон») звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.12.2021 №UA206000/2021/000127/2.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилось ТОВ «Белеріон» та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що відповідачем в порушення норм Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки TOYOTA, модель RAV4, № кузова НОМЕР_1 , бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2017, обраний метод його визначення - основний (за ціною договору) щодо товарів, які імпортуються, здійснено визначення митної вартості товару за шостим методом (резервним). Так, ТОВ «Белеріон» через уповноважену особу подало до митного органу, серед іншого, контракт на постачання техніки №01.03.2021 відповідно до п.2.1 якого передбачено, що продавець зобов`язується передати товар та всі відповідні документи на нього протягом 90 календарних днів після передоплати, оплати або після оплати, передати товар покупцю по кількості, якості, асортименту та комплектності згідно умов даного договору, та рахунку- фактури. Крім того, на вимогу митного органу декларантом та керуючись п. 2.1. зовнішньоекономічного контракту №01.03.21 від 01.03.2021 ТОВ «Белеріон» надало додаткові документи, що підтверджують оплату товару. Таким чином, вимога митного органу про надання додаткових документів, зокрема, банківського платіжного документу про оплату товару (платіжне доручення від 24.01.2022 № 27JBKLM1), що підтверджує визначену декларантом митну вартість, виконана в повному обсязі та надана разом з заявою про перегляд рішення № UA206000/2021/000127/2. Крім того, до митного оформлення надано висновок експерта, яким визначено вартість в розмірі 4993 Євро, відповідно до якого самим позивачем згідно ЕМД № UA206020/2021/014256 від 10.12.2021 заявлено не 2000 Євро відповідно до рахунку фактури, а 4993 Євро відповідно до висновку експерта.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Белеріон» 30.11.2021 придбано транспортний засіб легковий автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, № кузова НОМЕР_1 , бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2017, відповідно до контракту № 01.03.21 від 01.03.2021 на умовах поставки FCA-Przemysl, за ціною 2000 євро, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рахунка-фактури від 30.11.2021 № 24/11/2021/ЕХР, відповідно до договору №01.03.21 від 01.03.2021( а.с.9, 12, 14).

10.12.2021 декларантом було подано до митного оформлення електронну митну декларацію № UA206020/2021/014256 на товар «легковий автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, № кузова НОМЕР_1 , бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2017, загальна кількість місць для сидіння - 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, номер двигуна немає даних, тип двигуна бензиновий/гібрид, об`єм двигуна - 2494 см.куб, потужність двигуна - 114 кВт, колісна формула - 4х2, митна вартість товару була визначена позивачем за резервним 6 методом за ціною 154671,76 грн (а.с.48).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення.

Зокрема, подано рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 24/11/2021/ехр від 30.11.2021; декларацію про походження товару 24/11/2021/ехр від 30.11.2021; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 16.05.2017; калькуляцію транспортних витрат 4/08/12/21 від 08.12.2021; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціально експертною організацією В-734 від 08.12.2021; зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів від 01.03.2021.

13.12.2022 посадовими особами відповідача за результатами розгляду ЕМД № UA206020/2021/014256 та доданих до неї документів, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 13.12.2021 №UA206000/2021/000127/2 та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206020/2021/000453 (а.с.18-19).

Згідно з графою 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 13.12.2021 №UA206000/2021/000127/2, відповідачем зазначено, що «Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другій, третій статті 53 МКУ банківські платіжні документи про оплату товару. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: висновки про вартісні характеристики підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, банківських платіжних документів про оплату товару. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови/митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією не прийнято до уваги у зв`язку з невідповідністю вимогам методики оцінки колісних транспортних засобів в редакції від 21.10.2019 № 3207/5/1033. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 27.09.21 № UA500030/2021/225751".

14.12.2021 митним брокером було подано ЕМД № UA206020/2021/014589 на вказаний вище транспортний засіб та у відповідності до рішення про коригування митної вартості товарів від 13.12.2021 №UA206000/2021/000127/2 (а.с.17).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу документи, які містять очевидні розбіжності. Таким чином, відповідача були підстави, передбачені частиною третьою статті 53 МК України, для пред`явлення позивачу вимоги надати додаткові документи. Натомість на вимогу митного органу позивач не надав документів, які б усунули виявлені розбіжності щодо заявленої митної вартості товару. Отже, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для прийняття рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості транспортного засобу. При цьому судом не встановлено об`єктивних застережень, які перешкоджають застосуванню митної вартості, визначеної декларацією від 27.09.2021 № UA500030/2021/225751, для визначення у спірному випадку шостого (резервного) методу. Використання митним органом при коригуванні митної вартості товару за резервним методом не суперечить законам України та принципам і положенням Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про законність вказаного рішення, виходячи з наступного.

Положеннями статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню (пункт 2 частини другої статті 52 МК України).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Встановлено, що згідно ЕМД № UA206020/2021/014256 від 10.12.2021 позивачем митна вартість товару була визначена за резервним 6 методом та на підтвердження заявлених відомостей позивачем було долучено до митної декларації відповідні документи (а.с.48).

Так, позивач через уповноважену особу подав до митного органу, серед іншого, контракт на постачання техніки №01.03.2021 відповідно до п.2.1 якого передбачено, що продавець зобов`язується передати товар та всі відповідні документи на нього протягом 90 календарних днів після передоплати, оплати або після оплати, передати товар покупцю по кількості, якості, асортименту та комплектності згідно умов даного договору, та рахунку-фактури (а.с.14).

Відповідно до рахунку фактури №24/11/2021/ЕХР за автомобіль ТОТОТА марки RAV-4 покупець мав оплатити 2000 євро, тобто на момент за`явлення даного транспортного засобу до митного оформлення відсутнє підтвердження про суму оплати та оплату за вказаний товар, що суперечить п. 2.1 Контракту.

Також до митного оформлення надано висновок експерта, яким визначено вартість в розмірі 4993 Євро, відповідно до якого самим позивачем згідно ЕМД № UA206020/2021/014256 від 10.12.2021 заявлено не 2000 Євро відповідно до рахунку фактури, а 4993 Євро відповідно до висновку експерта.

Крім того, в рахунку фактурі від 30.11.2021 №24/11/2021/ЕХР міститься інформація, що всю зазначену суму в розмірі 2000 євро мало бути оплачено на протязі 14 днів, однак згідно платіжного документу №27JBKLM1 від 24.01.2022, відповідну суму було сплачено 24.01.2022.

Також позивачем не спростовано висновку митного органу в частині не прийняття та не відповідності Висновку про вартісні характеристики підготовленого спеціалізованою експертною організацією № В-734 від 08.12.2021 вимогам Методики оцінки колісних транспортних засобів в редакції від 21.10.2019 № 3207/5/1033.

Отже, позивач подав до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу документи, які містять очевидні розбіжності.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу(частина друга статті 54 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості органом доходів і зборів лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта.

Встановлено, що в оскарженому рішенні зазначено, що другорядні методи не застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни.

Також з оскарженого рішення видно, що відповідач визначив митну вартість товару за резервним методом, а джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 27.09.21 № UA500030/2021/225751. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п. 5 частини 2 ст. 55 та Главою 4 Митного кодексу України. Визначена митна вартість 10738 євро.

В частині визначення митної вартості згідно з митною декларацією від 27.09.21 № UA500030/2021/225751, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Митною декларацію від 27.09.2021 № UA500030/2021/225751 задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: легковий автомобіль, марки - TOYOTA, модель - RAV4, № кузова НОМЕР_1 , бувший у використанні, тип двигуна бензиновий/гібрид, об`єм двигуна - 2494 см.куб, потужність двигуна - 114 кВт, колісна формула - 4х4.

У графі « 31» додатково зафіксовано зовнішній стан товару: «Автомобіль легковий бувший у використанні. Призначений для перевезення людей".

У графах « 22» (валюта та загальну сума за рахунком) і « 42» (ціна товару) декларації визначено 12100,00 доларів, а в графах « 45» (коригування) і « 46» (статистична вартість) зазначено 322370,62 гривень.

Отже, 27.09.2021 через митний орган мало місце декларування товару, який за три місяці до спірних правовідносин у даній справі, ввозився на митну територію України, і митне оформлення якого проведено за вартістю 322370,62 грн.

Порівняння відомостей із графи « 31»" двох декларації від 10.12.2021 № UA206020/2021/014256 та від 27.09.2021 № UA500030/2021/225751 свідчить про обставину декларування автомобіля класу легковий, ідентичної марки і моделі, типу і об`єму двигуна.

Тобто, опис товару в декларації від 27.09.2021 № UA500030/2021/225751 відповідає такому опису транспортному засобу позивача, задекларованого декларацією від 10.12.2021 № UA206020/2021/014256.

Таким чином, відсутні об`єктивні застереження, які перешкоджають застосуванню митної вартості, визначеної декларацією від 27.09.2021 № UA500030/2021/225751, для визначення у спірному випадку шостого (резервним) методу.

Отже, визначаючи спірну митну вартість за митною декларацією 27.09.2021 № UA500030/2021/225751, відповідач, діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 64 Митного кодексу України, оскільки така митна вартість раніше визнана (визначена) митними органами.

Таким чином, безпідставними є твердження позивача про те, що відповідач не обґрунтував підставність і правомірність рішення про коригування митної вартості товарів від 13.12.2021 №UA206000/2021/000127/2, оскільки використання митним органом при коригуванні митної вартості товару за резервним методом не суперечить законам України та принципам і положенням Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Отже, перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача, апеляційний суд дійшов висновку, що таке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а позивачем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправним, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог та скасування вказаного рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Белеріон» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець