Справа № 640/23606/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Аліменка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення № від 05.07.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що порушуючи абз.3 п.14 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідач спрямував своєчасно сплачені позивачем квартальні суми на погашення заборгованості зі штрафів та пені, нарахованих рішенням від 14.08.2019.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що у відповідності до ч.6 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені в порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13.11.2008 позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, номер запису про державну реєстрацію 0004202 та 17.02.2020 підприємницька діяльність позивача була припинена, про що наявний відповідний запис в ЄДРПОУ.

Рішенням ГУ ДФС у Київській області від 14.08.2019 № до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а саме за період до 01.01.2015 застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 248,67 грн, за період з 22.07.2014 по 22.07.2019 застосовано штраф у розмірі 20% на суму 3650,70 грн та нараховано пеню у розмірі 0,1% недоїмки на суму 1897,26 грн (а.с.15)

02.10.2019 ГУ ДПС у Київській області сформувало вимогу №Ф-299521-51 про сплату боргу (недоїмки), за якою у позивача станом на 30.09.2019 наявна заборгованість в розмірі 4804,80 грн, в тому числі штраф у розмірі 2907,54 грн та пеня у сумі 1897,26 грн (а.с.15).

Зазначена вимога була оскаржена позивачем в судовому порядку та рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) відмовлено.

У зв`язку з наявністю у позивача заборгованості з єдиного внеску, ГУ ДПС у Київській області 02.04.2020 сформовано вимогу №Ф-299521-51, відповідно до якої станом на 31.03.2020 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску у формі недоїмки в розмірі 2726,68 грн (а.с.14).

05.07.2021 ГУ ДПС у Київській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф за період з 22.10.2019 до 13.01.2021 у розмірі 20% на суму 1101,67 грн та нараховано пеню у розмірі 1345,88 грн (а.с.21), яке було отримано позивачем засобами поштового зв`язку 08.07.2021 (а.с.74).

За наслідками оскарження вказаного рішення в адміністративному порядку, рішенням ДПС України від 11.08.2021 №6823/М/99-00-06-02-01-09 скаргу позивача залишено без розгляду.

Вважаючи наведене рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що погашення сум штрафних санкцій та пені у порядку їх календарної черговості з коштів, що надійшли від платника, є законодавчо визначеним обов`язком відповідача як особи, на яку законодавством покладено повноваження здійснення контролю за дотриманням вимог Закону, а оскільки позивач допустив порушення законодавчо встановлених строків сплати єдиного внеску, до нього правомірно застосовані штрафні санкції та нарахована пеня у порядку та розмірах, визначених Законом.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464-VI), який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку та Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.2 ст.6 зазначеного Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Частиною 12 ст.9 цього Закону передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

В силу ч.8 ст.9 Закону №2464-VI,платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ч.1-4 ст.25 Закону №2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Згідно з ч.6 ст.25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

В силу ч.10 ст.25 наведеного Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI передбачено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2019 відповідачем було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким позивачу визначену суму грошового зобов`язання 5796,63 грн (штраф у розмірі 3899,37 грн та пеня на суму 1897,26 грн (а.с.13).

Сума грошового зобов`язання за штрафними санкціями зменшена до розміру 2907,54 грн. за рахунок наявної у позивача переплати у розмірі 991,83 грн, що підтверджується обліковою карткою позивача зі сплати єдиного внеску (а.с.65-72).

Станом на 30.09.2019 у позивача була наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 4804,80 грн, в тому числі пені в сумі 1897,26 грн та штрафні санкції в розмірі 2907,54 грн.

Також з вказаної облікової картки позивача вбачається:

- 18.10.2019 позивач сплатив 2754,18 грн, які були спрямовані відповідачем на погашення наявної заборгованості;

- 21.10.2019 позивачу нараховано єдиний внесок за ІІІ квартал 2019 року у розмірі 2754,18 грн, в результаті чого, у позивача була наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 4804,80 грн, в тому числі недоїмка на суму 2754,18 грн, штраф 153,36 грн та пеня - 1897,26 грн;

- 20.01.2020 позивачу нараховано єдиний внесок за IV квартал 2019 року у розмірі 2754,18 грн та в той же день він сплатив 2754,18 грн, які були зараховані на погашення суми штрафу у розмірі 153,36 грн та пені у розмірі 1897,26 грн за рішенням від 14.08.2019 №, а також основного зобов`язання зі сплати єдиного внеску за ІІІ квартал 2019 року у розмірі 703,56 грн;

- 16.03.2020 позивач сплатив 2078,12 грн, які були зараховані в погашення основного зобов`язання зі сплати єдиного внеску за ІІІ квартал 2019 року у розмірі 2050,62 грн та за IV квартал 2019 року - 27,50 грн.

Таким чином, залишок несплаченого зобов`язання за IV квартал 2019 року склав 2726,68 грн, який був сплачений позивачем 13.01.2021.

Отже, беручи до уваги, що сплачені позивачем кошти у відповідності до ч.6 ст.25 Закону №2464-VI спрямовувались контролюючим органом в рахунок погашення заборгованості у порядку календарної черговості, сплата основного зобов`язання позивачем була здійснена з порушенням встановлених законодавством строків, що стало підставою для винесення спірного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог та вимог апеляційної скарги позивач посилається на положення абз.3 ч.14 ст.25 Закону №2464-VI, відповідно до якого оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Колегія суддів звертає увагу, що зупинення перебігу строку сплати фінансових санкцій до моменту завершення процедури оскарження відповідного рішення або вимоги не звільняє платника єдиного внеску від необхідності їх сплати та в жодному разі не змінює обов`язку контролюючого органу спрямувати сплачені платником єдиного внеску кошти на погашення заборгованості у порядку календарної черговості.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази оскарження позивачем рішення ГУ ДФС у Київській області від 14.08.2019 № як в судовому, так і в адміністративному порядку, в той час, як сплачені позивачем кошти спрямовувались на погашення штрафів та пені, нарахованих саме вказаним рішенням, а самі штрафні санкції та пеня не були пов`язані з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 02.10.2019 №Ф-299521-51, що була винесена пізніше наведеного рішення та яка оскаржувалась позивачем в судовому порядку.

Наведене свідчить про відсутність підстав для застосування положень абз.3 ч.14 ст.25 Закону №2464-VI, в частині зупинення перебігу строку сплати фінансових санкцій та пені, нарахованих рішення ГУ ДФС у Київській області від 14.08.2019 №.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги наявність у відповідача законодавчого обов`язку зарахування сплачених платником єдиного внеску кошти в рахунок погашення заборгованості у порядку календарної черговості та відсутності доказів оскарження позивачем відповідного рішення ГУ ДФС у Київській області від 14.08.2019 №, на підставі якого у нього сформувалась відповідна заборгованість, з огляду на відсутність підстав для застосування абз.3 ч.14 ст.25 Закону №2464-VI, колегія суддів доходить висновку, що приймаючи спірне рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а тому рішення ГУ ДПС у Київській області № від 05.07.2021 є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови складено 21 листопада 2022 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

В.О.Аліменко