Справа № 580/3582/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року справа № 580/3582/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

15 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача оформлене листом №2300-0207-8/21149 від 09.05.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи при призначенні пенсії період роботи в колгоспі "Правда" з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998 призначити та виплачувати йому пенсію за віком з 26.03.2022.

Позов мотивовано протиправністю відмови відповідача у призначенні йому пенсії за віком, з огляду на наявність у нього відповідного стажу роботи, що дає право на державну пенсію. Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу періоду роботи в колгоспі "Правда" з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998, оскільки працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Ухвалою суду від 05.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не надано довідку про роботу із зазначенням встановленого мінімуму та відпрацьованих вихододнів за період колгоспі "Правда" з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998. Крім того зазначило, що вони є неналежним відповідачем у справ.

Ухвалою суду від 18.10.2022 залучено до участі в адміністративній справі №580/3582/22 в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не надано довідку про роботу із зазначенням встановленого мінімуму та відпрацьованих вихододнів за період колгоспі "Правда" з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, поясненнях на позовну заяву та відзиві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

04.05.2022 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 8 від 09.05.2022 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії за поданою заявою.

У рішенні про відмову зазначено, що до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1977 по 13.08.1980, так як не надано диплом, а в трудовій книжці відсутня підстава внесення запису (дата видачі диплому);

- періоди роботи в колгоспі "Правда" з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998 так як не надано довідку про встановлені та відпрацьовані вихододні.

Позивач, вважаючи протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Вважаючи неправомірним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).

Згідно ч.ч.2, 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Закон №1058-ІV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв у кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналіз вказаної норми вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Згідно п.п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника вносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає таке.

Як вбачається судом із оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі "Правда" з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998 так як не надано довідку про встановлені та відпрацьовані вихододні.

Судом із аналізу трудової книжки колгоспника позивача серія НОМЕР_1 , вбачається, що позивач з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998 працював трактористом в колгоспі «Правда».

Відповідно до записів трудової книжки позивача серія у графі трудова участь в народному господарстві, позивач відпрацював:

1990р. фактично відпрацьовано вихододнів 299 (встановлений мінімум вихододнів - 280);

1991р. фактично відпрацьовано вихододнів 280 (встановлений мінімум вихододнів - 280);

1992р. фактично відпрацьовано вихододнів 291 (встановлений мінімум вихододнів - 280);

1993р. фактично відпрацьовано вихододнів 254 (встановлений мінімум вихододнів - 280);

1994р. фактично відпрацьовано вихододнів 280 (встановлений мінімум вихододнів - 280);

1995р. фактично відпрацьовано вихододнів 283 (встановлений мінімум вихододнів - 280);

1996р. фактично відпрацьовано вихододнів 267 (встановлений мінімум вихододнів - 280);

- 1997 р. фактично відпрацьовано вихододнів 319 (встановлений мінімум вихододнів - 280).

Вказані записи відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою держпраці від 20.06.1974 №162 (далі по тексту - Інструкція №162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якими керувався роботодавець при веденні трудових книжок у відповідні періоди. Запис про звільнення засвідчений печаткою підприємства.

Суд звертає увагу на те, що відсутність інформації про вихододні та встановлений мінімум за 1980-1981 та 1998 роки не є підставою для не зарахування позивачу всього спірного періоду роботи в колгоспі «Правда», щодо якого наявний запис у трудовій книжці.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю Української РСР трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітника чи службовця. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців, які працюють на підприємстві, в установі, організації понад п`ять днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Записи про причини звільнення в трудовій книжці мають робитися у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Порядок ведення трудових книжок на той час був врегульований Інструкцією №162.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи впиняються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки працівників та службовців» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідачами 1 та 2 не надано суду ґрунтовних пояснень, чому за наявності трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 та відповідних записів у ній, не враховано позивачу період роботи в колгоспі «Правда» під час розгляду заяви на призначення пенсії.

Відтак, надана трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії та не потребує підтвердження додатковими документами, а незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, на підставі відсутності інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні, є протиправним.

Таким чином, трудовий стаж позивача за період роботи в колгоспі «Правда» з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998 мав бути врахований під час розгляду заяви про призначення пенсії.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не надало належних, допустимих та переконливих доказів на обґрунтування правомірності рішення № 8 від 09.05.2022, не навело достатніх аргументів на підтвердження підстав для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи за період з роботи з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998 в колгоспі «Правда», а тому суд дійшов висновку, що таке рішення є необґрунтованими, тобто таким, що прийняте без з`ясування усіх обставин.

За таких обставин суд, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 8 від 09.05.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998 в колгоспі «Правда» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04.05.2022, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 496,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1,2, кожного окремо.

Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 8 від 09.05.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 15.08.1980 по 05.05.1981 та з 17.08.1989 по 09.03.1998 в колгоспі «Правда».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04.05.2022, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 248 (двісті сорок вісім) грн 10 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 248 (двісті сорок вісім) грн 10 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО