Справа № 420/13197/22
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 за результатом якого позивач просить:

визнати дiї ОСОБА_1 протиправними, щодо завдання збитків державі, в особі військової частини НОМЕР_1 , під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по службі зв`язку на загальну суму 35516 грн. 46 коп. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять гривень 46 коп.);

стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_3 завдану шкоду в розмірі 35 516 грн. 46 коп. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять гривень 46 коп.) по службі зв`язку, яка встановлена службовим розслідуванням за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2017 року №600;

стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в ході службового розслідування було встановлено, що начальник зв`язку зенітного ракетно- артилерійського дивізіону старший лейтенант ОСОБА_2 видав у тимчасове користування лейтенанту ОСОБА_1 , 29.03.2014 року, радіостанції Р-159 - 6 штук(№208230, № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , №478867, №472672, №). В зоні виконання бойового завдання, лейтенант ОСОБА_1 , 19.05.2014 року о 21:30 самовільно залишив розташування батальйонноп тактичной групи, покинувши всі надані йому в користування речі. За результатами проведеного службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 19.03.2017року №600. Згідно рапорту помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічноп роботи - начальника фiнансово-економічної служби, станом на 30.08.2022 року, за ОСОБА_1 рахуються дебіторська заборгованість на загальну суму: 35 516 грн. 46 коп. Проте відповідачем вказану заборгованість добровільно не сплачено, що стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 (далі Відповідач) проходив вiйськову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2013 року №166 лейтенанта ОСОБА_1 було призначено на посаду командира взводу 1 зенітної ракетно- артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону

19.05.2014 року, лейтенант ОСОБА_1 , самовільно залишив розташування батальйонної тактичної групи в звання бойового завдання.

У зв`язку з цим, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 10.09.2014 року №190 лейтенанта ОСОБА_1 , який самовільно залишив частину з 11.09.2014 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2020 року №139, лейтенанта ОСОБА_1 було вiльнено від займаної посади, призупинено військову службу, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 17 липня 2014 року.

Заявою начальника зв`язку ракетно-артилерійського дивізіону старшого лейтенанта ОСОБА_2 було запропоновано про призначення службового розслідування по факту виявлених недоліків під час проведення інвентаризації, а саме відсутністю радіостанцій: р-147 - 11 штук; Р-147 - 12 штук; р159 - 6 штук.

Надалі, за фактом виявлення недоліків під час проведення інвентаризації було видано наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 10.03.2017 року №561 про призначення службового розслідування за фактом нестачі засобів зв`язку.

В ході службового розслідування було встановлено, що начальник зв`язку зенітного ракетно- артилерійського дивізіону старший лейтенант ОСОБА_2 видав у тимчасове користування лейтенанту ОСОБА_1 , 29.03.2014 року, радіостанції Р-159 - 6 штук(№208230, №364470, №483539, №478867, №472672, №). В зоні виконання бойового завдання, лейтенант ОСОБА_1 , 19.05.2014 року о 21:30 самовільно залишив розташування батальйонноп тактичной групи, покинувши всі надані йому в користування речі.

За результатами проведеного службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 19.03.2017року №600.

Були зробленi вiдповiднi записи в книгу обліку матерiальних засобів, які видані в тимчасове користування батарей управлiння і радіорозвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону.

Будь-яких заперечень, заяв та клопотань під час службового розслідування від старшого лейтенанта ОСОБА_2 , не надходило.

У лейтенанта ОСОБА_1 пояснення взяти можливості не було, в зв`язку з самовільним залишенням розташування тактичної групи в 2014 році.

Будь-яких заперечень, заяв та клопотань під час службового розслідування від лейтенанта ОСОБА_1 не надходило.

Вiдповiдно до довiдок-розрахунків збитки нанесені державі складають 35 516 грн. 46 коп. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять гривень 46 коп.).

Згідно рапорту помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічноп роботи - начальника фiнансово-економічної служби, станом на 30.08.2022 року, за ОСОБА_1 рахуються дебіторська заборгованість на загальну суму: 35 516 грн. 46 коп. по службі зв`язку, що підтверджуються книгами дебіторської заборгованостi.

Проте відповідачем вказану заборгованість добровільно не сплачено, що стало підставою звернення до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного:

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби, врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. За необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, у відношенні військовослужбовців.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

При вирішенні даного спору по суті, суд враховує правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.01.2020р. у справі №813/1045/1, згідно яких, спори щодо відшкодування державі в особі Військової частини шкоди, завданої особою, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку, що спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової (публічної) служби, є публічно - правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.

До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Згідно зі ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлено Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019р. №160-IX (далі - Закон №160-IX).

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» врегульовані основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей..

За ч.1ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначені Законом України №160-ІХ від 03.10.2019 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (Закон №160-ІХ).

За визначенням наведеним у п.4 ч.1 ст.1 Закону №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч.1,2 ст.3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Вину відповідача доведено результатами проведеного службового розслідування відповідно до яких було прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 19.03.2017року №600, який відповідачем не оскаржувався.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.3 Закону №160-ІХ).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону №160-ІХ виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами (ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону №160-ІХ).

Статтею 12 Закону №160-ІХ передбачено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Матеріали справи містять рапорт помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічноп роботи - начальника фiнансово-економічної служби, відповідно до якого станом на 30.08.2022 року, за ОСОБА_1 рахуються дебіторська заборгованість на загальну суму: 35516 грн. 46 коп. по службі зв`язку, що підтверджуються книгами дебіторської заборгованостi.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, адже відповідач не є суб`єктом владних повноважень, а тому його дії не можуть бути визнані судом протиправними..

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року позивачу відстрочено сплату судового збору.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (смт.Чорноморське, Одеська область, 67570) про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) завдану шкоду в розмірі 35 516 грн. 46 коп. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять гривень 46 коп.) по службі зв`язку, яка встановлена службовим розслідуванням за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2017 року №600.

Стягнути з позивача Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) судовий збір в сумі 2481, 00 грн. на рахунок UA4015756, отримувач - ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526; банк отримувача (МФО) 899998; код класифікації доходів бюджету 22030101.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко