Справа № 420/11648/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Кропивницький Справа № 420/11648/22

провадження № 2-іс/340/25/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, буд. 1, м. Суми, 40030, )

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у серпні 2022 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.12.2021 року №53;

2) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу період роботи з 10.04.1978 р. по 14.07.1978 р. на Комбайневому заводі ім. Г.І. Петровського, з 27.11.1995 р. по 14.03.1996 р. в Спецінспекції по благоустрою м. Кіровограда, з 01.11.2006 року по 14.10.2007 року та з 12.02.2009 р. по 25.02.2011 р. в ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт», та призначити пенсію за віком, починаючи з 12.10.2021;

3) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при обчисленні пенсії врахувати довідку №2 ТОВ «Управління спеціальних монтажних робіт» від 29.10.2021.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не зарахував до загального стажу період роботи на території російської федерації з 01.11.20106 по 14.10.2007 р. та з 12.02.2009 по 25.02.2011 р. та відмовив у призначенні пенсії, чим порушив права позивача, що й стало підставою для звернення до суду.

26.08.2022 року суддя Одеського окружного адміністративного суду І.В. Завальнюк відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 року за клопотанням первинного відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідача замінено на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (а.с. 66-68).

15.09.2022 року Одеський окружний адміністративний суд виніс ухвалу у справі, якою передав адміністративну справу за підсудністю до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 420/11648/22 передано на розгляд судді Науменку В.В.

Суддя ухвалою від 17.10.2022 р. прийняв справу до свого провадження та встановив відповідачу строки для вчинення процесуальних дій (а.с. 83). Вказану ухвалу, того ж дня, доставлено відповідачу в особистий електронний кабінет системи "Електронний суд" (а.с. 84).

Відповідач правом подання відзиву не скористався.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що він виник у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу окремих періодів роботи позивача при вирішення питання про призначення пенсії за віком.

Відповідно до копії паспорта, що міститься в матеріалах справи (а.с.9), позивач 12.10.1960 року народження.

Із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач звернувся до територіального органу пенсійного фонду України 01.12.2021 року (а.с. 52).

Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

За результатами розгляду було винесено рішення від 07.12.2021 року №53 про відмову в призначенні пенсії за віком (а.с. 30), відповідачем не враховано до загального (страхового) стажу періоди роботи з 01.11.2006 року по 14.10.2007 року та з 12.02.2009 р. по 25.02.2011 р. в ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт» оскільки довідка про підтвердження цього періоду роботи містить дату народження, що не відповідає паспортним даним.

За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту Закон №1058-IV).

Згідно статті 62 Закону № 1058-IV, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок №637), яким також визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Як установлено судом за наявними в матеріалах справи документами, предметом позову є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №53 від 07.12.2021 року про відмову в призначенні пенсії на підставі незарахування до загального (страхового) стажу періодів роботи з 01.11.2006 по 14.10.2007 та з 12.02.2009 по 25.02.2011 в ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт», оскільки довідка про підтвердження цього періоду роботи містить дату народження, що не відповідає паспортним даним.

Судом досліджено копію трудової книжки позивача та встановлено, що у трудовій книжці № НОМЕР_2 , виданій на ім`я ОСОБА_1 , на аркушах №№4-5 (а.с. 26) зроблено запис про періоди роботи з 01.11.2006 по 14.10.2007 та з 12.02.2009 по 25.02.2011 в ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт».

Позивач зазначає, що разом із заявою про призначення пенсії від 01.12.2021 року ним, з метою підтвердження нарахованих сум заробітної плати та відомостей про нарахування та сплату страхових внесків, до Пенсійного фонду надано було довідки №81 від 30.09.2021 року та №2 від 29.10.2021 року, видані ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт» про стаж та заробітну плату за період роботи з 01.11.2006 року по 14.10.2007 року та з 12.02.2009 р. по 25.02.2011 р.

Однак відповідач не врахував вказані періоди, оскільки в довідці №2 від 29.10.2021 датою народження позивача вказано 20.10.1960 р. замість 12.10.1960 р.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацом 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Аналіз наведеного вище вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Згідно з статтею 2 федерального закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації», страховий стаж - враховувана при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 федерального закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації» до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.

Відповідно до частини 2 статті 14 федерального закону №167-Ф3 від 15.12.2001 Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації передбачено, що страхувальники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові внески в пенсійний фонд російської федерації і вести облік, пов`язаний з нарахуванням і сплатою страхових внесків у вказаний Фонд.

Отже, як законодавством України, так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Записи про періоди роботи позивача в російській федерації, зроблені в трудовій книжці, засвідчені чітким відтиском печатки відповідного Товариства та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості та повністю співпадають з періодами, зазначеними в довідках №81 від 30.09.2021 року №2 від 29.10.2021 року, виданих ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт» про стаж та заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 01.11.2006 року по 14.10.2007 року та з 12.02.2009 р. по 25.02.2011 р.

Єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території російської федерації слугувала обставина не вірно вказаної дати народження заявника у довідці про підтвердження нарахування заробітної плати та відрахувань страхових внесків за дані періоди роботи до пенсійного фонду російської федерації.

Водночас матеріали справи містять дві довідки, в одній з яких - №2 від 29.10.2021 року, дату народження ОСОБА_1 вказано відповідно до паспортних даних, а саме: 12.10.1960 року.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Отже, доводи відповідача про невірно вказану дату народження у довідці про нарахування заробітної плати, як єдиної підстави у відмові призначення пенсії, є протиправними.

Таким чином, увесь офіційно набутий трудовий стаж позивача на території рф підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Отже, з огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи в ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт» з 01.11.2006 року по 14.10.2007 року та з 12.02.2009 р. по 25.02.2011 р. на підставі записів трудової книжки НОМЕР_2 та довідок №81 від 30.09.2021 року, №2 від 29.10.2021 року про стаж та заробітну плату за вказані періоди роботи.

Щодо вимоги зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу період роботи з 10.04.1978 р. по 14.07.1978 р. на Комбайневому заводі ім. Г.І. Петровського, з 27.11.1995 р. по 14.03.1996 р. в Спецінспекції по благоустрою м. Кіровограда, суд зазначає наступне.

Предметом позову є рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.12.2021 року №53, яке позивач просить суд визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до змісту вказаного рішення, останнє обґрунтовано виключно незарахуванням до стажу періоду роботи з 01.11.2006 по 14.10.2007 та з 12.02.2009 по 25.02.2011 в ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт».

Жодної інформації про періоди роботи з 10.04.1978 р. по 14.07.1978 р. на Комбайневому заводі ім. Г.І. Петровського, з 27.11.1995 р. по 14.03.1996 р. в Спецінспекції по благоустрою м. Кіровограда в рішенні не вказано, а отже таким періодам роботи позивача не може бути надано оцінку судом у даній справі, оскільки вони не стосуються предмету позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (№800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Тож право позивача, порушене протиправними діями відповідача, має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2021 року про призначення пенсії, та зарахувати до загального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, спірного періоду роботи на території російської федерації в ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт» з 01.11.2006 року по 14.10.2007 року та з 12.02.2009 р. по 25.02.2011 р. на підставі записів трудової книжки НОМЕР_2 та довідок №81 від 30.09.2021 року, №2 від 29.10.2021 року про стаж та заробітну плату, та прийняти відповідне рішення.

За таких обставин, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. (а.с.36).

Розподіл судових витрат здійснюється згідно статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №№53 від 07.12.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до заяви 01.12.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2021 року за призначенням пенсії, та зарахувати до загального стажу період роботи у ТОВ «Управління спеціалізованих монтажних робіт» російської федерації з врахуванням наявних записів у трудовій книжці НОМЕР_2 , довідок про стаж та заробітну плату та прийняти відповідне рішення з дати звернення, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко