Справа № 160/10073/22
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
13.07.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просив суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при призначенні пенсії зарахувати до стажу роботи позивача періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком, на підставі ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, наступні періоди роботи:
1) з 15.08.1984 року по 22.01.1992 року - на посадах агронома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені ХХV з`їзду КПРС; (записи у трудовій книжці №№ 2-5);
2) з 23.01.1992 року по 24.02.1996 року - на посадах бригадиру бригади №3, старшого гідротехніка у колгоспі «Авангард» (записи у трудовій книжці №№ 6-8);
3) з 12.03.1996 року по 20.07.1997 року - на посаді інженера І категорії на Інгулецькій держсортостанції. (записи у трудовій книжці №№ 9,10);
4) з 22.07.1997 року по 01.02.1999 року - на посадах головного агроному колгоспу «Прибузький», бригадиром тракторної бригади кооперативу «Заря» асоціації кооперативів Жовтневого району Миколаївської області (записи у трудовій книжці №№ 11-13);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 10.05.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали.
Недоліки, визначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року, було усунуто позивачем 22.07.2022 року шляхом подання до суду уточненої позовної заяви та доданими до неї документами.
30.08.2022 р. до суду надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву, в якому пенсійний орган заперечив проти задоволення заявлених ОСОБА_1 до суду позовних вимог. Пенсійний орган зазначив, що згідно наданих позивачем документів разом із заявою від 10.05.2022 р. загальний страховий стаж ОСОБА_1 складав 15 років 06 місяців 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, оскільки, починаючи з 01.01.2018 р. право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. не менше 29 років. Також відповідач вважає за неможливе зарахувати позивачу спірні його періоди роботи до страхового стажу.
Також 30.08.2022 р. до суду надійшло від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому заявник просив суд замінити відповідача у справі на належних Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області та Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
05.09.2022 р. до суду надійшло від ОСОБА_1 клопотання про залучення співвідповідача у справі, в якому позивач просив суд залучити у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийняти уточнену позовну заяву. При цьому позивач просить відмовити у задоволені клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо заміни належного відповідача у цій справі на належних.
Також 05.09.2022 р. до суду надійшла подана ОСОБА_1 позовна заява (уточнена), в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при призначенні пенсії зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії за віком, на підставі ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, наступні періоди роботи: з 15.08.1984 року по 22.01.1992 року - на посадах агронома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КЗТРС; (записи у трудовій книжці №№ 2-5); з 23.01.1992 року по 24.02.1996 року - на посадах бригадиру бригади №3, старшого гідротехніка у колгоспі «Авангард» (записи у трудовій книжці №№ 6-8); з 12.03.1996 року по 20.07.1997 року - на посаді інженера І категорії на Інгулецькій держсортостанції. (записи у трудовій книжці №№ 9,10); з 22.07.1997 року по 01.02.1999 року - на посадах головного агроному колгоспу «Прибузький», бригадиром тракторної бригади кооперативу «Заря» асоціації кооперативів Жовтневого району Миколаївської області (записи у трудовій книжці №№ 11-13);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.05.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом, призначити пенсію;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 10.05.2022 р. нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані протиправністю дій та рішення пенсійного органу. Позивач вважає, що не зарахування до його страхового стажу спірних періодів роботи, що зазначені в трудовій книжці носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства. ОСОБА_1 вважає, що на підставі його заяви пенсійний орган був зобов`язаний призначити позивачу пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, доводи відповідача в оскарженому рішенні, на думку позивача, не мають законного обґрунтування.
У вказаній вище ухвалі суд встановив відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів та документів, що підтверджують надіслання (надання) відзивів і доданих до них доказів іншим учасникам справи, а також встановив третій особі строк для подання письмових пояснень протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються письмові пояснення та документів, що підтверджують надіслання (надання) пояснень і доданих на нього доказів іншим учасникам справи.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
За змістом трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 :
- у період з 01.04.1979 р. по 01.08.1984 р. позивач навчався в Українській сільськогосподарській академії; (запис №1);
- у період з 15.08.1984 р. по 22.01.1992 р. позивач працював на посадах агронома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КПРС та був звільнений у зв`язку із реорганізацією радгоспу в колгосп «Авангард» (записи №№ 2-5), (до позовної заяви додана копія довідки про реформування колгоспу №96 від 23.06.2022 року);
- у період з 23.01.1992 р. по 24.02.1996 р. позивач працював у колгоспі «Авангард» на посадах бригадиру бригади №3, старшого гідротехніка (записи №№ 6-8);
- у період з 12.03.1996 р. по 20.07.1997 р. позивач працював на посаді інженера І категорії на Інгулецькій держсортостанції (записи №№ 9,10);
- у період з 22.07.1997 р. по 01.02.1999 р. позивач працював на посаді головного агроному колгоспу «Прибузький», бригадиром тракторної бригади кооперативу «Заря» асоціації кооперативів Жовтневого району Миколаївської області (записи №№ 11-13);
- у період з 02.02.1999 р. по 31.01.2001 р. позивач працював на посаді головного агроному кооперативу «Колос» та був звільнений у зв`язку із реорганізацією кооперативу в приватне сільськогосподарське підприємство «Зеніт» (записи №№ 15, 16);
- у період з 01.02.2001 р. по 21.06.2009 р. позивач працював головним агрономом, заступником директора у приватному сільськогосподарському підприємстві «Зеніт» (записи №№ 16-18);
- у період з 01.09.2010 р. по 31.12.2010 р. позивач працював на посаді бригадиру тракторно-полеводчеської бригади у фермерському господарстві «Деметра-К» та був звільнений за власним бажанням (записи №» 19-20).
10.05.2022 р. ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказану вище заяву відповідачем-1 за принципом екстериторіальності направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Крім того, у вказаному вище рішенні пенсійний орган зазначив, що не зарахував до страхового стажу позивача такі періоди роботи:
- з 15.08.1984 р. по 22.01.1992 р., та з 12.03.1996 р. по 20.07.1997 р., оскільки запис про звільнення закріплений нечітким відбитком печатки;
- з 23.01.1992 р. по 24.02.1996 р., оскільки відсутні відомості про відпрацьовані вихододні;
- з 22.07.1997 р. по 01.02.1999 р., оскільки відсутні відомості про відпрацьовані вихододнів та відсутні відомості про реорганізацію.
Не погодившись з цим рішенням та позицією пенсійного органу, з метою захисту власних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно зі ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до п. 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №637 від 12.08.1993 року передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної вище постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
В оскарженому рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначено, що відповідач-2 не зарахував до страхового стажу позивача такі періоди роботи:
- з 15.08.1984 р. по 22.01.1992 р., та з 12.03.1996 р. по 20.07.1997 р., оскільки запис про звільнення закріплений нечітким відбитком печатки;
- з 23.01.1992 р. по 24.02.1996 р., оскільки відсутні відомості про відпрацьовані вихододні;
- з 22.07.1997 р. по 01.02.1999 р., оскільки відсутні відомості про відпрацьовані вихододнів та відсутні відомості про реорганізацію.
Надаючи оцінку діям пенсійного органу щодо не врахування до пільгового стажу позивача вказаних вище періодів, суд зазначає таке.
У матеріалах справи наявні такі документи, що підтверджують право ОСОБА_1 , на зарахування спірних періодів до загального/пільгового стажу останнього, а саме:
- період роботи позивача з 15.08 1984 р. по 22.01 1992 р., коли він працював на посадах агроиома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КПРС та був звільнений у зв`язку із реорганізацією радгоспу в колгосп «Авангард», (записи №№ 2-5), та з 23.01.1992 р. по 24.02.1996 р., коли він працював у колгоспі «Авангард» на посадах бригадиру бригади №3, старшого гідротехніка, (записи №№ 6- 8), підтверджується: копією трудової книжки співробітника позивача ОСОБА_2 (1953 року народження, який на той час працював у радгоспі імені XXV з`їзду КПРС трактористом, також 22 01.1992 року звільнений у зв`язку із реорганізацією радгоспу в колгосп «Авангард», продовжував працювати до 09.02.2000 року, копіями трудових книжок колгоспників, серії НОМЕР_4 , із вкладишем у трудову книжку, його співробітника, ОСОБА_3 , 1957 року народження, який на той час працював у радгоспі імені XXV з`їзду КПРС трактористом, також 22.01.1992 року звільнений у зв`язку із реорганізацією радгоспу в колгосп «Авангард», продовжував працювати до 09.02.2000 року, та трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_5 , його співробітника, ОСОБА_4 , 1959 року народження, який на той час працював у радгоспі імені XXV з`їзду КПРС водієм, також 22.01.1992 року був звільнений у зв`язку із реорганізацією радгоспу в колгосп «Авангард», продовжував працювати до 09.02.2000 року;
- період роботи позивача з 15.08.1984 р. по 22.01.1992 р., коли він працював на посадах агронома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КПРС, також підтверджується дипломом про нагородження пам`ятною медаллю від 15.11.1986 року;
- період роботи позивача з 15.08.1984 р. по 22.01.1992 р., коли він працював на посадах агронома-насіннєвода, виконуючим обов`язки головного агронома, головним агрономом радгоспу імені XXV з`їзду КПРС, також підтверджується копією комсомольського квитка № НОМЕР_6 від 27.04.1978 року, виданого ОСОБА_1 , згідно змісту якого з травня 1978 року по липень 1987 року позивач сплачував внески, виходячи із місячного заробітку, із зазначенням розміру такого заробітку, посвідченням про підвищення кваліфікації від 03.02.1988 року, згідно змісту якого він з 11.01.1988 р. по 03.02.1988 р. підвищував кваліфікацію по спеціальності «агроном»;
- період роботи позивача з 12.03.1996 р. по 20.07.1997 р., коли він працював на посаді інженера І категорії на Інгулецькій держсортостанції (записи №№ 9,10), підтверджується свідоцтвом про підвищення кваліфікації серії СПК № 090369 від 01.03.1997 року, згідно змісту якого позивач ОСОБА_1 у період з 17.02.1997 р. по 01.03.1997 р. навчався в інституті післядипломної освіти керівників і спеціалістів АПК за спеціальністю «Головні інженери-механіки господарств станцій сортовипробування»;
- період роботи позивача 22.07.1997 р. по 01.02.1999 р., коли він працював на посаді головного агроному колгоспу «Прибузький», бригадиром тракторної бригади кооперативу «Заря» асоціації кооперативів Жовтневого району Миколаївської області (записи №№ 11-13), підтверджується інформацією, що міститься в статті газети Жовтневого району Миколаївської область «Вісник Жовтневщини» № 17 (7554) від 28.02.1998 року, де в колонці «Це наша історія...» у підписі під фото йде згадка про позивача, як головного агроному АК колгоспу «Прибузький».
Наведені вище відомості збігаються із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 .
Згідно положень статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, яким затверджено Порядок (далі - Порядок №637) підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно пункту 3 постанови правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Отже, лише у разі відсутності трудової книжки, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Суд зазначає, що не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи і навчання буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29.06.2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Викладене свідчить про безпідставність не зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області вказаних вище періодів роботи до страхового стажу позивача.
При цьому, суд зауважує, що не вправі підміняти собою пенсійний орган та вирішувати питання щодо зарахування таких періодів до пільгового стажу позивача.
Наведене вище також стосується й позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача-1 нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком з 10.05.2022 р., адже позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права і суд не може втручатись в дискреційні повноваження пенсійного органу.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Виключно до компетенції Пенсійного фонду відноситься призначення пенсії, позаяк суд не може своїм рішенням втручатись в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо прийняття ним рішень
Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права.
Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж законне має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.
Суд зазначає, що відмова відповідача-2 в призначенні позивачу пенсії за віком була обґрунтована відсутністю необхідного страхового стажу. Зобов`язавши пенсійний орган врахувати періоди роботи позивача до стажу, суд не може одночасно зобов`язати відповідача-1 призначити й нарахувати пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.
З урахуванням наведеного суд не вбачає за доцільне задовольнити клопотання позивача про допущення рішення суду до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та призначення пенсії, суд зазначає про таке.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви (пункт 4.3 Порядку).
Відповідно до п. 4.10 Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 10.05.2022 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.
Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як визначеного суб`єкта призначення.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач-2, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності власних дій та оскарженого рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 ст. 139 КАС України, суд передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 12.07.2022 року на суму 992,40 грн.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у розмірі 661,60 грн.
У зв`язку з перебуванням судді Луніної О.С. у відпустці, рішення ухвалене в перший робочий день.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна