Справа № 400/1247/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/1247/22
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗТОРГ НК» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

27 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗТОРГ НК» (далі - ТОВ «ГАЗТОРГ НК») звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі ГУ ДПС в Миколаївській області), в якому просило визнати протиправною та скасувати наказ від 17.01.2022 № 40-П про проведення фактичної перевірки.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ГАЗТОРГ НК» вказує на недопущення посадових осіб ГУ ДПС у Миколаївській області до проведення фактичної перевірки з підстав незаконності наказу про її проведення. Незаконність спірного наказу, на думку позивача складається з того, що в ньому відсутні посилання на будь-які повідомлення/інформацію про порушення платником податків законодавства чи інші підстави, що спричинили необхідність призначення фактичної перевірки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ТОВ «ГАЗТОРГ НК» задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ Головного управління ДПС у Миколаївській області від 17.01.2022 №40-П.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції провів аналіз фактичних обставин справи, а також підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та встановив, що метою проведення фактичної перевірки, в даній справі, було здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Наведене, на думку суду першої інстанції свідчить про те, що така перевірка могла бути проведена виключно у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про наведені вище порушення.

Водночас, як зазначив суд, у спірному наказі №40-П від 17.01.2022 відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави для її призначення, крім посилання на норми що їх регулюють.

З огляду на правове регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для проведення фактичної перевірки на підставі спірного наказу №40-П.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ГУ ДПС у Миколаївській області, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу апеляційного суду на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги доводи відповідача, що оскаржуваний наказ відповідав вимогам підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України;

- суд першої інстанції проігнорував позицію Верховного Суду у справах №140/391/19 від 07.11.2019; №140/14625/20 від 12.08.2021; №810/1394/16 від 22.05.2018; №815/1978/18 від 10.04.2020; №805/3809/16 від 22.04.2021 та №815/6864/16 від 29.07.2021.

Зокрема, як наголошує скаржник, суд не врахував, що здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує його право проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та /або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Тобто здійснення згаданих вище функцій, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляцію.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Основним видом діяльності ТОВ «ГАЗТОРГ НК» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Для цього проведення виду господарської діяльності ТОВ «ГАЗТОРГ НК» отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним.

17.01.2022 начальник ГУ ДПС у Миколаївській області прийняв наказ №40-П «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗТОРГ НК». Підставою для проведення перевірки зазначено підпункт 80.2.5, пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а саме: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Далі, за змістом цього наказу, проведення перевірочного заходу буде здійснюватися за адресою здійснення суб`єктом господарювання господарської діяльності: Херсонське шосе, 52 А, м. Миколаїв, Миколаївська область, тривалістю 10 діб.

Метою перевірки є здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Посадови особи ГУ ДПС у Миколаївській області здійснили вихід за адресою здійснення господарської діяльності ТОВ «ГАЗТОРГ НК», пред`явили направлення на проведення перевірки та службові посвідчення.

Проте, ТОВ «ГАЗТОРГ НК» не допустило посадових осіб ГУ ДПС у Миколаївській області до проведення фактичної перевірки.

Вважаючи наказ ГУ ДПС у Миколаївській області від 17.01.2022 №40-П про проведення фактичної перевірки протиправним, позивач звернувся до суду із позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційною, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2756-VI, яким, зокрема, визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок ії адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства

Функції контролюючих органів чітко визначені в статті 19-1 Податкового кодексу України, які зокрема визначають здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після митного контролю та/або митного оформлення.

За правилами підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу( крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні або фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки- цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки контролюючим органом регламентовано правовими нормами встановленими статтею 80 Податкового кодексу України.

На підставі пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, але, на думку суду апеляційної інстанції додатково не звернув увагу, що підстава для проведення фактичної перевірки, що зазначена в оскаржуваному наказі не співпадає з її метою.

Так, підставою для проведення перевірки визначено здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, а метою - здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Тобто, зазначаючи мету проведення перевірки контролюючий орган значно розширив її межи, зазначив, що перевірки належать питання дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками

Колегія суддів вважає, що контролюючий орган, призначаючи фактичну перевірку у зв`язку зі здійсненням ним функції, визначені законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, не може зазначати поряд з цим додаткову мету контролю, адже, інші питання, ніж виробництво, зокрема, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, під час проведення такої перевірки не повинні досліджуватися та перевірятися.

Ураховуючи наведене, а також правовий висновок Верховного Суду, що викладений в постанові від 22.05.2018 у справі №810/1394/16, колегія суддів наголошує, що у контролюючого органу відсутні повноваження призначати фактичну перевірку, здійснюючи функції, визначені законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, та поряд з цим зазначати іншу мету контролю.

Понад те, варто також відзначити, що у постанові від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а, Верховний Суд, проаналізувавши ряд своїх рішень, зокрема, від 08.09.2020 (справа №640/21536/19), від 17.12.2020 (справа №520/12028/18), від 11.06.2019 (справа №1440/2045/18) зауважив про необхідність зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, окрім звичайного посилання на норму, що регулює питання її призначення, і конкретні фактичні підстави її призначення.

За висновком Верховного Суду в подібних правовідносинах, що викладений в постановах від 12.10.2021 у справах №120/5729/20-а та №120/5229/20-а, при встановленні в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Колегія суддів зауважує, що наведена контролюючим органом в наказі мета перевірки не дає можливість ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення перевірки за наведених вимог Податкового кодексу України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наведена ГУ ДПС у Миколаївській області в наказі мета перевірки - здійснення контролю щодо дотримання вимог діючого законодавства у з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами лічильниками, не відповідає змісту положень підпункту 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, які вказані в якості нормативної підстави перевірки.

Слід звернутися до правового висновку Верховного суду, викладеного в постанові від 19.11.2020 справі № 160/7971/19 про те, що підставою проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Верховним Судом у вказаній постанові також зазначено, що у такій категорії справ підлягає дослідженню, які саме порушення допустив платник податків, що могло б бути підставою для проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а також встановленню наявність у спірному наказі посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють.

При цьому, касаційним судом визначено, що така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 8 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19.

Аналогічні висновки містять і постанови Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 815/756/16, від 11 червня 2019 року у справі № 1440/2045/18, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19, від 22 вересня 2020 року у справі № 520/1304/2020, від 17 грудня 2020 року у справі № 520/12028/18, від 08 квітня 2021 року у справі № 640/21528/19, від 15 червня 2021 року у справі № 826/28170/15.

Колегія суддів погоджується з доводами ГУ ДПС у Миколаївській області, викладеними в апеляції, що в спірному наказі не лише вказані норми Податкового кодексу України, за якими призначалася перевірка, а і уточнена конкретна підстава її проведення.

Проте, на думку суду апеляційної інстанції, визначивши в оскаржуваному наказі іншу мету проведення перевірки, ГУ ДПС у Миколаївській області, порушила принцип належного врядування

Так, органи державного управління повинні виконувати свої функції та повноваження відповідно до законодавства, всі завдання та процедури прийняття управлінських рішень визначаються законодавством.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗТОРГ НК» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 21.11.2022.