Справа № 160/14474/22
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Обставини справи: 20.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника №737 виданої 02.02.1981 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по інвалідності з 10.02.2022.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що він має право на пенсію по інвалідності, у зв`язку з чим він 10.02.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії. Проте, за результатом розгляду його заяви Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності. Як підставу для відмови, відповідачем вказано про відсутність необхідного страхового стажу 14 років для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ групи від 56 років до досягнення особою 59 років. В оскаржуваному рішенні вказано, що страховий стаж становить 8 років 10 місяців 17 днів, до страхового стажу зараховано не всі періоди роботи по трудовій книжці колгоспника №737, оскільки першу сторінку заповнено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок, а саме дописано рік народження заявника іншим чорнилом, не завірено належним чином, в довідці про заробітну плату та в довідці про роботу в колгоспі від 20.01.2022 №Р-2 прізвище ОСОБА_2 та по батькові ОСОБА_3 , тобто не повністю дописано. Позивач таку відмову вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 22.09.2022 року відкрито провадження у справі та зазначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
12.10.2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на позов, в якому вказано, що з позовними вимогами відповідач не погоджується з огляду на наступне. Заяву позивача про призначенні пенсії по інвалідності розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу не зараховано періоди роботи по трудовій книжці колгоспника №737, оскільки першу сторінку трудової книжки заповнено з порушенням Інструкції №58, а саме дописано рік народження іншим чорнилом та не завірено належним чином. Відповідач також вказує, що надані позивачем довідки про роботу в колгоспі також оформлені неналежним чином.
Станом на 23.11.2022 року відповідь на відзив на адресу суду не надходила.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №599119 від 18.01.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлена ІІІ група інвалідності безстроково (загальне захворювання).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 04.11.2021 року №1021, за відомостями Виконавчого комітету Зайцівської сільської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 з 04.10.2000 року по теперішній час.
10.02.2022 року ОСОБА_1 , 06.07.1962 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2022 року №84 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

В даному рішенні зазначено зокрема наступне.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи, яким установлено інвалідність мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ груп: від 56 років до досягнення 59 років включно 14 років.

Страховий стаж особи становить 8 років 10 місяців 17 днів.

За доданими документами до страхового стажу зараховано не всі періоди: періоди роботи по трудовій книжці колгоспника №737, оскільки першу сторінку трудової книжки заповнено з порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме дописано рік народження заявника іншим чорнилом, не завірено належним чином, в довідці про заробітну плату та в довідці про роботу в колгоспі від 20.01.2022 №Р-2 прізвище ОСОБА_2 та по батькові ОСОБА_3 , тобто не повністю дописано. Також звернено увагу, що в матеріалах електронної пенсійної справи відсутній документ про місце реєстрації заявника.

Відтак, вирішено відмовити в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови в призначенні пенсії та із не зарахуванням періодів роботи до страхового стажу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Крім того, спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Як зазначено відповідачем-1 в оскаржувано рішенні до страхового стажу позивача зараховано не всі періоди: періоди роботи по трудовій книжці колгоспника №737, оскільки першу сторінку трудової книжки заповнено з порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме дописано рік народження заявника іншим чорнилом, не завірено належним чином.

Проте, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Відтак, враховуючи вище викладене, трудовий стаж позивача відповідно до записів в трудовій книжці колгоспника №737 від 02.02.1981р., має бути зараховано до страхового стажу позивача.

Щодо посилання відповідача в оскаржуваному рішенні, що в довідці про заробітну плату та в довідці про роботу в колгоспі від 20.01.2022 №Р-2 прізвище ОСОБА_2 та по батькові ОСОБА_3 , тобто не повністю дописано, суд це твердження відповідача вважає формалізованим, оскільки в зазначених довідках вказано, що прізвище та ім`я вказано на російській мові, а не зазначення повністю по батькові не може впливати на достовірність зазначених даних.

Враховуючи зазначене, рішення відповідача від 17.02.2022 року №84 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу: періоди роботи по трудовій книжці колгоспника №737, оскільки першу сторінку трудової книжки заповнено з порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме дописано рік народження заявника іншим чорнилом, не завірено належним чином, в довідці про заробітну плату та в довідці про роботу в колгоспі від 20.01.2022 №Р-2 прізвище ОСОБА_2 та по батькові ОСОБА_3 , тобто не повністю дописано., є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки основним документом, що підтверджує стаж особи є трудова книжка.

Оскільки суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача відповідно до записів трудової книжки колгоспника №737 від 02.02.1981р., має бути зараховано до страхового стажу позивача то відповідно належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати позивачу зазначені періоди до страхового стажу.

Однією з позовних вимог позивача є зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по інвалідності з 10.02.2022.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у даній справі.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, МАЙДАН СВОБОДИ, ДЕРЖПРОМ, 3 ПІД`ЇЗД, 2 ПОВЕРХ) від 17.02.2022 року №84.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, МАЙДАН СВОБОДИ, ДЕРЖПРОМ, 3 ПІД`ЇЗД, 2 ПОВЕРХ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника №737 виданої 02.02.1981.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, МАЙДАН СВОБОДИ, ДЕРЖПРОМ, 3 ПІД`ЇЗД, 2 ПОВЕРХ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії по інвалідності від 10.02.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, Харківська обл., місто Харків, МАЙДАН СВОБОДИ, ДЕРЖПРОМ, 3 ПІД`ЇЗД, 2 ПОВЕРХ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко