Справа № 600/2828/22-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2828/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

22 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протипраним та скасування розпорядження про анулювання ліцензії,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Розпорядження Головного управління ДПС у Чернівецькій області Розпорядження "Про анулювання ліцензії" від 20 липня 2022 року №539-рл.

Разом із поданням позовної заяви до суду подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтуванні якої зазначено, що оскаржуване в цій справі Розпорядження видане по відношенню до позивача у зв`язку з недопуском працівників податкового органу до фактичної перевірки на підставі Наказу Головного Управління Державної податкової служби у Чернівецькій області № 672-п «Про проведення фактичної перевірки» від 20.06.2022 року, правомірність якого є предметом судового розгляду в адміністративній справі №600/2223/22-а (головуючий суддя Анісімов О.В.), в якій ухвалою суду від 22 червня 2022 року відкрито провадження по справі. На момент звернення до суду із даною заявою рішення по справі не прийнято.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію Розпорядження Головного управління ДПС у Чернівецькій області "Про анулювання ліцензії" від 20.07.2022 року №539-рл - до набрання законної сили судовим рішенням у справі №600/2828/22-а.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем - Головним управлінням Державної податкової служби в Чернівецькій області подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник зазначив, що оскаржуване в цій справі Розпорядження видане підставі Наказу Головного Управління Державної податкової служби у Чернівецькій області № 672-п «Про проведення фактичної перевірки» від 20.06.2022 року, правомірність якого є предметом судового розгляду в адміністративній справі №600/2223/22-а. На момент звернення до суду із даною заявою рішення по справі не прийнято. Окрім цього, у заяві вказано, що позивач здійснював види діяльності виключно на підставі ліцензій, які були анульовані згідно оскаржуваного Розпорядження. Це єдиний напрямок діяльності позивача від якого він отримував дохід та який він втратив у зв`язку з анулюванням таких ліцензій. Разом з цим, у заяві також зазначено, що анулювання ліцензій унеможливлює продаж алкогольних напоїв, що мають скорочений термін придатності і можуть втратити свої споживчі властивості, а відтак вартість такого товару стане прямим збитком.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, допустимим та одночасно необхідним заходом забезпечення даного позову, є зупинення дії Розпорядження Головного управління ДПС у Чернівецькій області "Про анулювання ліцензії" від 20.07.2022 року №539-рл до набрання судовим рішенням законної сили справі №600/2828/22-а.

Зокрема, суд зазначив, що невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист поновлення порушеного чи оспорюваного права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а саме стосовно продажу алкоголю та тютюнових виробів на підставі ліцензій, які анульовані на підставі оскаржуваного в цій справі Розпорядження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами, визначеними у ч.ч.1 та 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що заявник не навів обґрунтованих обставин існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до моменту звернення заявника з позовом до суду та ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Заявник вважає, що невжиття таких заходів може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів вважає хибним таке твердження, адже судом не встановлено будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Окрім того, в апеляційній скарзі апелянт звернув увагу, що відповідно до п. 12 ч.2 ст. 6 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності, податковий орган, на підставі рішення суду приймає рішення щодо скасування прийнятого ним рішення про анулювання або зупинення дії ліцензії повністю або частково, а не зупиняє розпорядження про анулювання ліцензії на підставі ухвали суду, оскільки це не передбачено нормами матеріального права та програмним забезпеченням податкового органу. Тобто законом визначено скасування розпорядження про анулювання ліцензії виключно на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

В свою чергу закон не передбачає зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензії на підставі рішення суду про його зупинення.

Наведене свідчить про відсутність підстав для вжиття застосованого судом першої інстанції заходу забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України, оскільки застосовані заходи є такими, що суперечать приписами частини другої статті 151 КАС України.

Крім того, позивачем також не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення, постановленого за наслідками розгляду його позову.

Із наведеного слідує, що зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини першої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною другою ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року підлягає скасуванню у зв"язку з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.