Справа № 480/4758/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2022 року Справа № 480/4758/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4758/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та спірних питань щодо зарахування, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та спірних питань щодо зарахування, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:
1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та спірних питань щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах в частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 від 03.06.2022 оформлене витягом з протоколу №5;
2) зобов`язати Комісію Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та спірних питань щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.
Свої вимоги мотивує тим, що хоча територія Азербайджану не включена в Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, однак позивач брав участь у заходах надзвичайного стану в складі військової частини НОМЕР_1 та виконував завдання в умовах збройних конфліктів в Нагірно-Карабахській автономній республіці із застосуванням вогнепальної зброї і піддавав ризику своє життя і здоров`я. Позивач виконував свій обов`язок по захисту Вітчизни в умовах масових заворушень та безпорядків при міжетнічних збройних конфліктах, які відбувались на території колишніх республік радянського Союзу, а тому доводи відповідача про відсутність підстав для визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій, оскільки країна Азербайджан не віднесена по Переліку відповідно до Постанови №63, є не обґрунтованими, внаслідок чого оскаржуване рішення про відмову у встановлення позивачу статусу учасника бойових дій має бути скасовано.
26.07.2022р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від представника відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву подано не було, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Від третьої особи письмових пояснень на позовну заяву не надходило.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.05.1990 року до 23.04.1992 року проходив службу у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , що підтверджується копією виписки з особової справи.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №148 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з 24.07.1990 року зарахований в списки особового складу частини, всі види забезпечення та приступив до прийому справ і посади командира другої батареї АДН.
Згідно з архівною довідкою від 21.01.2022 №22-2/132 вказано, що відповідно історичного формуляра військової частини НОМЕР_1 за 1943 - 1992 рр. є інформація, що з січня 1990 року полк приймав участь в підтримці громадського порядку в АДРЕСА_1 , з 11 травня до 31 грудня 1991 року виконував боєві завдання по охороні кордону Азейбаржана та Вірменії, з 01 січня по 18 березня 1992 року полк виконував боєві завдання по охороні кордону Азейбаржана та Вірменії в Лачинському, Кубатлинському, Зангеланському районах Азейбаржана.
Військова частина НОМЕР_1 в 1990 та 1992 році дислокувалася в АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій службі №107 від 12.05.1992 року ОСОБА_1 командир гаубичної артилерійської батареї здав справи та посаду та відбув для проходження служби в розпорядження МО України та виключений із списків частини, всіх видів забезпечення з виплатою грошового забезпечення за період з 01.04 по 30.04, з 01.05. по 11.05 (в документі рік не зазначений).
23.04.1992р. до 10.03.1993р. знаходився в розпорядженні МО України.
06.04.2022 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання статусу учасника бойових дій відповідно до архівної довідки.
14.06.2022 року надійшла відповідь з ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до якої зазначено, що рішенням Комісії оформлене протоколом №5 від 03.06.2022 року правових підстав для надання статусу учасника бойових дій не має.
Відповідно до витягу з протоколу №5 засідання Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та спірних питань щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах від 03.06.2022 року відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки ведення бойових дій на території Республіки Азербайджан в переліку держав і періодів бойових дій на їх території немає. Крім того, законодавчими актами України не передбачено надання статусу учасника бойових дій особам, які приймали участь у виконанні службово - бойових задач по охороні громадського порядку, охороні кордону та об`єктів життєдіяльності населення в колишніх республіках СРСР при надзвичайних обставинах, пов`язаних з масовими антигромадськими проявами на їх території.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закону №3551) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Згідно зі ст. 5 Закону №3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Перелік осіб, які належать до учасників бойових дій, визначений статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Так, зокрема, відповідно до п. 2 вказаної статті учасниками бойових дій на території інших країн - є військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.
Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08 лютого 1994 року "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та ocіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території.
Проте, у вказаному переліку Республіка Азербайджан відсутня.
Тобто, позивач перебував у відрядженні в межах своєї держави СРСР, до складу якого на той час, в тому числі, входили Вірменська та Азербайджанська РСР.
Крім того, п. 6 примітки до Переліку визначено, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.
Тобто, положення примітки 6 до Переліку щодо можливості визнання осіб учасниками бойових дій, якщо такі мали місце в інших країнах після грудня 1979 року та не названі у Переліку, поширюються лише на військових фахівців, яких Генеральний штаб Збройних Сил колишнього Союзу РСР направляв у країни, на території яких велися бойові дії, і пільги яким надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил колишнього Союзу РСР про їх особисту участь у бойових діях.
Проте, позивачем не надано довідки 10-го Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про його особисту участь у бойових діях на кордоні Вірменської та Азербайджанської РСР.
Також, у постанові від 24.06.2021 у справі №240/9932/20 Верховний Суд зазначив про те, що дія Постанови №63 поширюється тільки на: осіб миротворчого контингенту до 31 грудня 2005 року та військовослужбовців Служби безпеки і Служби зовнішньої розвідки, направлених у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей; осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС, які перебували 17 березня 2008 року в складі миротворчого персоналу органів внутрішніх справ на території Автономного Краю Косово (Республіка Сербія, колишня Югославія).
Обов`язковою умовою надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту участі особи у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ на території інших держав.
При цьому, положення п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюються на осіб, які проходили військову службу та приймали участь в охороні громадського порядку на території республік Закавказзя.
Так, матеріали справи не містять доказів того, що позивач брав безпосередню участь у бойових операціях по захисту Батьківщини на території Азербайджанської PCP, а надані ним документи підтверджують виконання позивачем службово-бойових задач по охороні громадського порядку, охороні кордону та об`єктів життєдіяльності населення в колишніх республіках СРСР при надзвичайних обставинах, пов`язаних з масовими антигромадськими проявами на їх території, що не є підставою для визнання його учасником бойових дій.
З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Таким чином, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати відповідно до ст.139 КАС України не підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та спірних питань щодо зарахування, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова