Справа № 120/9121/22
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 р. Справа № 120/9121/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Вінницької обласної прокуратури до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2022 до суду надійшла позовна заява Вінницької обласної прокуратури до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 04.10.2022 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 69766133.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 120/14973/21-а визнано протиправною бездіяльність Вінницької обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 відповідно до вимог статті 81 Закону України "Про прокуратуру". Зобов`язано Вінницьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу визначеного у відповідності до частини 3, 4 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 в сумі 331 710,11 грн. Визнано протиправною бездіяльність Вінницької обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за спеціальне звання "заслужений юрист України" за період з 01.12.2020 по 04.06.2021 відповідно до вимог статті 81 Закону України "Про прокуратуру". Зобов`язано Вінницьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману надбавку за спеціальне звання "заслужений юрист України" за період з 01.12.2020 по 04.06.2021 відповідно до вимог статті 81 Закону України "Про прокуратуру" в сумі 9178,80 грн. В іншій частині позовних вимог, а саме щодо стягнення з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляді не отриманої надбавки за спеціальне звання "заслужений юрист України" в сумі 7604,71 грн відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення суду апеляційної інстанції 03.08.2022 Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 120/14973/21-а, який стягувач пред`явив до примусового виконання.

06.09.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69766133 щодо зобов`язання Вінницької обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу визначеного у відповідності до частини 3, 4 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 01.12.2020 по 31.10.2021 в сумі 331 710,11 грн. Боржнику надано строк 10 днів для надання відповіді та документального підтвердження виконання рішення суду.

Листом від 30.09.2022 за № 21-200вих-22 позивач повідомив державного виконавця про те, що виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 120/14973/21-а викликає нерозуміння щодо порядку та способу його виконання, оскільки змішуються різні складові структури оплати праці, у зв`язку з чим 01.08.2022 прокуратурою надіслано до суду заяву про роз`яснення постанови суду. Проте ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 у задоволенні заяви відмовлено. Крім того, 15.08.2022 до Верховного Суду подано касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 120/14973/21-а. Відтак позивач, як боржник у виконавчому провадженні, просив державного виконавця звернутися до суду із заявою про роз`яснення виконання відповідної постанови.

Разом з тим 25.10.2022 позивач отримав постанову відповідача від 04.10.2022 про накладення на Вінницьку обласну прокуратуру штрафу в розмірі 5100,00 грн на підставі положень ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", тобто за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. При цьому оскаржуваною постановою боржнику встановлено строк для виконання рішення протягом десяти робочих днів.

Позивач вважає вказану постанову неправомірною, передчасною і такою, що була прийнята державним виконавцем без врахування фактичних обставин, зокрема неможливості виконання боржником з поважних причин рішення суду.

Ухвалою суду від 09.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Вінницької обласної прокуратури та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Вказаною ухвалою також:

1) витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 69766133;

2) задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 ;

3) відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні;

4) встановлено відповідачу 2-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву в порядку, визначеному статтею 162 КАС України;

5) встановлено третій особі 2-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання пояснень щодо позову з дотриманням правил, встановлених частинами другою-четвертою статті 162 КАС України.

14.11.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Як зазначає відповідач, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 69766133 з виконання виконавчого листа № 120/14973/21-а, виданого 03.08.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Вінницької обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу визначеного у відповідності до частини 3, 4 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 01.12.2020 по 31.10.2021 в сумі 331 710,11 грн.

Вказане виконавче провадження було відкрите постановою державного виконавця від 06.09.2022, якою боржнику встановлено 10-денний строк для виконання рішення суду. Втім, оскільки Вінницька обласна прокуратура добровільно рішення суду не виконала, 04.10.2022 державний виконавець виніс постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення зобов`язального характеру.

Відповідач звертає увагу на те, що з дати відкриття виконавчого провадження і до дати винесення оскаржуваної постанови у боржника було достатньо часу для виконання рішення суду. Водночас, на думку відповідача, ані у листі від 30.09.2022 за № 21-200вих.22, ані в позовній заяві позивач не наводить жодних поважних причин, які б перешкодили йому виконати судове рішення або давали державному виконавцю законні підстави для зупинення виконавчого провадження.

Щодо звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, то, як зазначає відповідач, це право, а не обов`язок державного виконавця. До того ж таким правом можуть скористатися й сторони виконавчого провадження, в тому числі боржник.

Враховуючи наведене, відповідач вважає оскаржувану постанову правомірною і такою, що прийнята на підставах, передбачених законом, зважаючи на те, що позивач без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк не виконав рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

14.11.2022 на виконання вимог суду відповідач надав копії матеріалів виконавчого провадження № 69766133.

Ухвалою суду від 21.11.2022 задоволено клопотання відповідача та поновлено строк на подання відзиву на позовну заяву.

16.11.2022 електронною поштою та повторно 21.11.2022 звичайною поштою до суду надійшла відповідь на відзив за підписом представника Вінницької обласної прокуратури. Однак в силу положень ч. 2 ст. 159, ч. 1 ст. 269 КАС України у справах цієї категорії заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Тому під час ухвалення рішення у справі суд не приймає до розгляду та не бере до уваги відповідь відповідача на відзив, оскільки це не відповідатиме вимогам процесуального закону та буде порушувати принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Третя особа письмових пояснень щодо заявленого позову не подала.

Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив таке.

09.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької обласної прокуратури, у якому просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу, визначеного за ч. 3, ч. 4 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" за період з 01.12.2020 по 31.10.2021 у сумі 331 710,11 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої частини заробітної плати, а саме надбавки за спеціальне звання "заслужений юрист України", визначеного за ч. 3, ч. 4 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" за період з 01.12.2020 по 31.10.2021 у сумі 16 585,51 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.04.2022 у справі № 120/14973/21-а у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.04.2022 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Вінницьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити позивачу недоотриману заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу визначеного у відповідності до частини 3, 4 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 в сумі 331 710,11 грн.

03.08.2022 на виконання вказаного рішення суду апеляційної інстанції Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 120/14973/21-а, який стягувач ОСОБА_1 заявою від 22.08.2022 пред`явив до примусового виконання.

06.09.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Фещук О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69766133 з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 120/14973/21-а від 03.08.2022. При цьому боржнику встановлено строк для виконання судового рішення протягом 10 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та надання відповідних підтверджуючих доказів до органу ДВС.

Листом від 30.09.2022 № 21-200вих.22 Вінницька обласна прокуратура повідомила державного виконавця, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 викликає нерозуміння щодо порядку та способу його виконання внаслідок неясності резолютивної частини, зумовленої тим, що перерахунок заробітної плати, розрахованої відповідно до вимог статті 81 Закону України "Про прокуратуру" призводить до відповідного перерахунку фактично здійснених виплат, а саме: "інших щомісячних надбавок і доплат, зокрема, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, щомісячного преміювання, надбавки за почесне звання "заслужений" тощо. Тобто, змішуються різні складові структури оплати праці, а саме виплати, передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" та Законом України "Про прокуратуру". У зв`язку з цим та з метою належного виконання виконавчого документа, Вінницька обласна прокуратура 01.08.2022 звернулася до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення постанови від 12.07.2022 у справі № 120/14973/21-а в частині порядку та способу (процедури) нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати, а також судового обрахунку суми коштів, які обласній прокуратурі необхідно виплатити позивачу як недоотриману заробітну плату і надбавку. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 у задоволенні заяви відмовлено. Крім того, ухвалою Верховного Суду від 27.09.2022 також відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення суду апеляційної інстанції. Відтак, для недопущення безпідставного використання бюджетних коштів та через нерозуміння виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022, Вінницька обласна прокуратура просить державного виконавця звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення виконання відповідного рішення.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Фещук О.А. від 04.10.2022 ВП № 69766133 на Вінницьку обласну прокуратуру накладено штраф в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Позивач вважає вказану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу положень ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення

Положеннями пунктів 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону №1404 передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

В силу положень ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Положеннями частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Змістовний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що, приймаючи рішення про накладення штрафу на боржника, державний виконавець зобов`язаний з`ясувати, чи вжито боржником дії щодо виконання рішення суду та чи існують поважні причини, які унеможливлюють його виконання.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 5100,0 грн за невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 120/14973/21-а.

Позивач не погоджується з постановою державного виконавця, оскільки вважає, що рішення суду апеляційної інстанції містить у собі суперечності, що викликають труднощі у його виконанні. Відтак, на думку позивача, Вінницька обласна прокуратура з об`єктивних причин не може виконати судове рішення і для його належного виконання державний виконавець повинен звернутися до суду з заявою про роз`яснення порядку та способу виконання судового рішення.

Натомість відповідач доводи позивача заперечує та зауважує, що на дату винесення оскаржуваної постанови судове рішення без поважних причин залишалося невиконаним і це зобов`язувало державного виконавця реагувати на таку неправомірну бездіяльність боржника у спосіб накладення на нього штрафу за невиконання рішення зобов`язального характеру.

Оцінюючи доводи сторін, суд враховує, що у виконавчому провадженні ВП № 69766133 виконується рішення апеляційного суду, яке набрало законної сили і яким на Вінницьку обласну прокуратуру покладено обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу визначеного у відповідності до частини 3, 4 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 в сумі 331 710,11 грн.

Отже, рішення суду, що є предметом виконання у відповідному виконавчому провадженні, має зобов`язальний характер і його виконання без участі боржника є неможливим.

Позивач визнає факт невиконання вказаного судового рішення, але вважає, що воно не було виконане з поважних та незалежних від нього причин, які пов`язані з неясністю та незрозумілістю ухваленого судом рішення.

Втім, такі твердження позивача спростовуються ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 про відмову у задоволенні заяви Вінницької обласної прокуратури про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 120/14973/21-а.

Водночас у зазначеній ухвалі констатовано, що судове рішення є зрозумілим та не містить положень, щодо яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння.

Крім того, суд апеляційної інстанцій наголосив на тому, що чинним законодавством не передбачено роз`яснення порядку виконання судового рішення, про що фактично просить заявник, тоді як питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення не вирішуються із застосуванням механізму роз`яснення судового рішення, що визначений статтею 254 КАС України.

В цьому контексті суд також враховує, що в листі від 30.09.2022 за № 21-200вих.-22 Вінницька обласна прокуратура просила державного виконавця звернутися до суду, який видав виконавчий листі, із заявою про роз`яснення порядку виконання відповідної постанови суду апеляційної інстанції.

Втім, зазначене клопотання позивача не відповідало вимогам чинного законодавства та апріорі не могло бути задоволене відповідачем, оскільки нормами КАС України не передбачено можливості роз`яснення судом порядку виконання судового рішення. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, регламентуються розділом IV Кодексу, зокрема статтею 378 визначено можливість зміни чи встановлення судом способу і порядку виконання судового рішення, якщо існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

До того ж сам боржник вже звертався до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, покликаючись на незрозумілість порядку його виконання, і у задоволенні такої заяви судом було відмовлено. За цих обставин намагання боржника спонукати державного виконавця до подання аналогічної заяви може розцінюватися як спроба відтермінувати виконання рішення суду з непередбачених законом підстав.

Також суд погоджується з доводами відповідача про те, що в силу приписів закону (ст. 378 КАС України, п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження") державний виконавець має диспозитивне право звернутися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, а до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Тобто реалізація вказаного права залежить від переконання самого державного виконавця щодо наявності підстав для звернення з відповідною заявою (поданням), а не від волі чи бажання боржника. Вочевидь, що у цьому випадку державний виконавець не вбачав достатніх підстав для звернення до суду із такою заявою, незважаючи на клопотання позивача, тим паче беручи до уваги, що рішення суду фактично полягає у виплаті стягувачу конкретної суми заробітної плати, яку вже визначив суд, ухвалюючи рішення на користь стягувача.

Крім того, важливим є і той факт, що ухвалою Верховного Суду від 27.09.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання Вінницької обласної прокуратури про зупинення виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 120/14973/21-а.

Зазначена обставина додатково підтверджувала відсутність законних перешкод для виконання рішення суду, адже усі правові механізми, які могли бути використані боржником в процедурі виконання (зупинення виконання) судового рішення, вже були ним використані, тоді як державний виконавець, виходячи із власного розсуду, не вважав за необхідне (і це виглядає цілком виправдано з огляду на зазначені вище факти та враховуючи зміст резолютивної частини рішення суду) звертатися до суду із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Крім того, сам боржник, заявляючи перед державним виконавцем клопотання про звернення до суду з відповідною заявою, навіть не навів пропозицій щодо того, який саме порядок і спосіб виконання судового рішення може бути застосований у цьому випадку, для того, щоб рішення суду було виконане.

Водночас сама по собі незгода боржника з ухваленим рішенням, яка фактично проглядається з листа Вінницької обласної прокуратури від 30.09.2022 за № 21-200вих.-22 та пояснень позивача, не може стати на заваді виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Суд наголошує, що обов`язок з належного та своєчасного виконання судового рішення покладається насамперед на боржника.

Отже, саме боржник зобов`язаний вжити усіх можливих заходів для виконання судового рішення у той спосіб та порядок, які визначені судом рішенням.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

В силу приписів ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантовано право кожного на справедливий суд.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року).

Таким чином, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх службові та посадові особи зобов`язані вживати усіх передбачених законом заходів для виконання судових рішень своєчасно та в повному обсязі, що є однією з важливих гарантій дотримання права особи на справедливий суд.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що на дату винесення оскаржувана постанова ВП № 69766133 від 04.10.2022 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн була прийнята відповідачем на підставах, у спосіб та в порядку, що передбачені чинним законодавством, за відсутності поважних причин для невиконання боржником судового рішення зобов`язального характеру.

Разом з тим суд зазначає, що, як встановлено під час розгляду справи, ухвалою Верховного Суду від 14.11.2022 (https://reestr.court.gov.ua/Review/107291415) задоволено клопотання Вінницької обласної прокуратури та зупинено виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 120/14973/21-а до закінчення касаційного провадження.

Однак, на думку суду, вказаний факт не може мати ретроспективної дії в цілях надання оцінки оскаржуваній постанови державного виконавця від 04.10.2022, а впливає на подальший хід виконавчого провадження після ухвалення судом касаційної інстанції рішення про зупинення виконання рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову Вінницької обласної прокуратури належить відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України, якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: Вінницька обласна прокуратура (, місцезнаходження: вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050);

2) відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001);

3) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено 21.11.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович