Справа № 420/12307/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29013, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій позивач просить:

визнати протиправними та скасувати рішення № 25 від 26.07.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким було надано незаконну відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком № 2;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з дати звернення, а саме з 19.07.2022 року, пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що 19.07.2022 року вона подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 та додала документи, що необхідні для призначення пенсiп на пiльгових умовах.

Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеський області надіслано рішення № 25 від 26.07.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким було надано незаконну відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах. Підставою для відмови було зазначено, що пільговий стаж вiдсутнiй у зв`язку з тим, що містяться розбіжності щодо займаних посад вказаних в пільговій довідці від 01.07.2022 року № 01/15-63 та уточнюючій довідці від 01.07.2022 року № 01/15-62. Також, підставою відмови зазначено недосягнення позивачем визначеного віку, а саме 55 років.

Як зауважує позивач, жодних розбіжностей щодо займаних посад вказаних в пільговій довідці від 01.07.2022 року № 01/15-63 та уточнюючій довідці від 01.07.2022 року № 01/15-62 немає та інформація є абсолютно ідентичною. У свою чергу, вона має пільговий стаж роботи за списком № 2 - 21 рік 09 місяців 17 днів, що підтверджується уточнюючою довідкою 01.07.2022 року № 01/15-62 та трудовою книжкою НОМЕР_2 . Однак, пiльговий період роботи їй не зараховано.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки на момент звернення до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пільгової пенсії позивач досягла 50 років та мала стаж роботи 32 роки 3 місяці 18 днів, з них 21 рік 09 місяців 17 днів пільгового стажу, що дає підстави для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року по справі №1-5/2018.

Ухвалою судді від 12.09.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області належним чином засвідченої копії матеріалів, які були підставою для прийняття рішення №15500122 від 26.07.2022 року.

21.09.2022 року до суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому Відповідач у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі з тих підстав, що призначення пенсії здійснюється у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148. Фактично Законом №2148 повністю передано в сферу дії Закону №1058 регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років та одночасно припинено в цій частині застосування Закону №1788.

З набранням чинності Закону №2148 з жовтня 2017 підлягають до застосування положення Закону, що вимагають досягнення жінками 55 річного віку для визначення права на призначення пенсії за віком по Списку №2. Положення ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи Пенсійного фонду не застосовують, а керуються розділом XIV «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону №1058 при визначенні права на пільгові пенсії.

Як зазначає відповідач, Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-p/2020, з яким пов`язує позивач виникнення у неї права на звернення до суду у цій справі, не відновлює дію Закону №1788 і не змінює правове регулювання спірних у цій справі правовідносин.

Рiшенням №25 від 26.07.2022 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з непідтвердженням належним чином пільгового стажу у відповідності до ст. 114 Закону №1058. За доданими до заяви про призначення пенсії від 19.07.2022 документами до страхового стажу позивача зараховано всі періоди, який згiдно розрахунку стажу становить 32 роки 03 місяці 18 днів, а пільговий стаж роботи - відсутній.

До пільгового стажу не зараховано періоди з 15.09.2000 по 29.07.2013, з 06.09.2013 по 01.07.2022, оскільки пільгова довідка №01/15-63 від 01.07.2022 містить розбіжності щодо займаних посад вказаних у пільговій довідці та уточнюючій довідці від 01.07.2022 №01/15-62.

Враховуючи, що пільгові довiдки видано з порушеннями вимог Порядку №637, у позивача відсутні документи, які підтверджують виконання робіт протягом повного робочого дня, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Інші періоди роботи, наведені у позовній заяві, не можливо підтвердити за наявними документами у Головному управлінні.

Відповідач зазначає, що документи про атестацію робочих місць, табелі обліку робочого часу, наряди на видачу спецодягу, наряди на виконання робіт, відомості щодо додаткових виплат за шкідливі умови праці відсутні, а пільгові довідки не дають підстав дійти висновку щодо підтвердження спеціального стажу позивача. За таких умов, трудова книжка Позивача не дає можливості точно встановити факт виконання ОСОБА_1 робіт, що передбачені відповідним списком №2.

На переконання відповідача, органом Пенсійного фонду правомірно не зараховано до пільгового стажу відносно ОСОБА_1 спірні періоди роботи у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні пільгового стажу роботи. Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника, тобто Позивач не добросовісно використав своє право на належне пенсійне забезпечення.

22.09.2022 року на виконання ухвали суду від 12.09.2022 року надійшла засвідчена належним чином копія матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

28.09.2022 року до суду від ГУ ПФУ у Хмельницькій області надійшла сканкопія документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

03.10.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив ГУ ПФУ в Одеській області, в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Крім того, позивач звертає увагу, що відповідач з дня подання позивачем заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та до сьогоднішнього дня не зазначає в чому саме містяться розбіжності між довідками.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 не передбачено подання позивачем ще й пільгової довідки, тому, на думку позивача, Відповідач посилаючись лише на уточнюючу довідку 01.07.2022 року №01/15-62 міг би визначити наявний спеціальний трудовий стаж.

Щодо атестації робочих місць позивач, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного суду у постанові від 09.02.2020 року у справі №520/15025/16а, зазначив, що навіть якщо б не було проведено атестацію робочого місця це не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. А отже, твердження відповідача є необґрунтованими. Однак, Ізмаїльським спеціалізованим будинком дитини, де працювала позивач, були проведені атестації робочих місць за умовами праці у 2002, 2007, 2012 та 2017 роках, що підтверджується трудовою книжкою № НОМЕР_3 та уточнювальною довідкою № 01/15-63 від 01.07.2022 року.

04.10.2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від ГУ ПФУ у Хмельницькій області, який за своєю суттю відповідає доводам відзиву ГУ ПФУ в Одеській області.

При цьому, у даному відзиві відповідач звернув увагу, що згiдно довiдки 01.07.2022 № 01/15-62 позивачка працювала в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини на посадi: медичної сестри групи з 15.09.2000, 30.07.2013 переведена на посаду головної медичної сестри, 05.09.2013 переведена на посаду сестри медичної групи. Під час роботи в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини перебувала у відпустці для догляду за дитиною до трьох років з 01.12.2008 по 22.09.2011, у відпустці по догляду за дитиною до чотирьох років з 23.09.2011 по 01.09.2012, у відпустці по догляду за дитиною до п`яти років з 01.09.2012 по 01.10.2012.

Згідно довідки 01.07.02 № 01/15-63 позивачка з 15.09.2000 по 01.07.2022 працювала медичною сестрою групи.

Посада головноп медичної сестри не передбачена переліками до Наказiв № 69 від 12.11.2002, № 45 від 12.11.2007, № 60 вiд 23.10.2012, № 41 від 30.10.2017 про атестацію робочих місць за умовами праці.

Посилання позивачки на належність записів трудової книжки є безпідставним, оскільки в наданій трудовій книжці позивачки не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця тощо у зв`язку з чим, підстав для зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно даного документу немає.

Також, у відзиві ГУ ПФУ в Хмельницькій області зазначає, що вимога позивача призначити пенсію за віком на пільгових умовах є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

04.10.2022 року до суду від ГУ ПФУ в Хмельницькій області надійшло клопотання про залучення у якості третьої особи на стороні відповідача Комунального некомерційного підприємства «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради.

Ухвалою судді від 13.10.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залучення третьої особи.

20.10.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ПФУ в Хмельницькій області, яка грунтується на доводах позовної заяви.

20.10.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копій наказів про результати проведення атестацій робочих місць.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.07.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

До заяви 19.07.2022 року позивачем додано документи відповідно до їх переліку в розписці-повідомленні від 19.07.2022 року.

Вік заявника на момент звернення становив 50 років 12 днів.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Хмельницькій області, за результатом опрацювання якої, прийнято рішення № 25 від 26.07.2022 року про відмову в призначенні пенсії. Підставою для відмови визначено не досягнення позивачем віку, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» (Список №2), а саме - 55 років., а також відсутність пільгового стажу.

Зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 15.09.2000 по 01.07.2022 згідно з пільговою довідкою №01/15-63 від 01.07.2022, оскільки містяться розбіжності щодо займаних посад вказаних у пільговій довідці та уточнюючій довідці від 01.07.2022 №01/15-62. Для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 15.09.2000 по 29.07.2013 та з 06.09.2013 по 01.07.2022 до пільгового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про пільговий характер роботи згідно з додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 з посиланням на Постанови, чинні на період роботи.

При цьому, встановлено, що страховий стаж заявника становить 32 роки 3 місяць 18 дня, пільговий стаж роботи відсутній. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 08.07.2039.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 №383.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 року таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Предметом розгляду даної справи є відмова пенсійного органу у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте на підставі:

- недосягнення позивачем віку, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» (Список №2) 55 років;

- відсутність пільгового стажу, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» (Список №2) 10 років.

Щодо першої підстави відмови позивачу у призначенні пенсії рішенням № 25 від 26.07.2022 року, суд зазначає наступне.

Згідно з пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції від 02.03.2015 р. № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Таким чином і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (11.10.2017р.), яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Між тим, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017р.

Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах…".

Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Відносно позивача правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 55 років за п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Враховуючи ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Вивчивши матеріали справи суд зазначає, що обрані відповідачем у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь, в даному випадку, позивача.

В даному випадку є діючими одночасно два закони, котрі відносно позивача містять різні правила призначення пенсії за Списком №2 стосовно параметру вікового цензу.

Саме тому слід віддати перевагу у застосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.

З огляду на вищезазначене, відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах має керуватися п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, відповідно до якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як встановлено оскаржуваним рішенням, станом на дату звернення до пенсійного органу для призначення пенсії, вік позивача становив 50 років 12 днів.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин позивач досяг віку, визначеного п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Вирішуючи питання наявності у позивача пільгового стажу, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі Порядок №637).

За змістом пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом досліджено копію трудової книжки позивача, відповідно до якої встановлено, що протягом спірного періоду позивача 15.09.2000 року прийнято на роботу в Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини на посаду медичної сестри групи відповідно до наказу №42-к §8 від 15.09.2000 року та 01.07.2022 року звільнено із займаної посади відповідно до наказу №35-к від 01.07.2022 року.

Судом встановлено, що із зверненням до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії позивачем додані, серед іншого, диплом серії НОМЕР_4 , довідка від 01.07.2022 року №01/15-62 та довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.07.2022 року №01/15-63.

Згідно диплому серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 закінчила медичне училище за спеціальністю «медична сестра», за результатами якої позивачу присвоєно кваліфікацію медична сестра.

Як вбачається з уточнюючої довідки від 01.07.2022 року №01/15-63, складної за формою Додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини, виконувала безпосереднє обслуговування дітей до одного року з ураженням центральної нервової системи і психіки протягом усієї зміни, надавала долікарську медичну допомоги дітям при невідкладних станах, травмах та отруєннях, виконувала лікарські призначення на посаді медична сестра групи, що передбачена Списком №2 розділу 24 підрозділу 24.В Постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року. Трудовий стаж складає 21 рік 09 місяців 17 днів за період 15.09.2000 року по 01.07.2022 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. №162 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV «Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення», підрозділ «Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих», пункт «в» у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: 2260000в Молодший медичний персонал; 2260000в Середній медичний персонал.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», підрозділ «Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих», пункт «24в» у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини: молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині; молодші спеціалісти з медичною освітою.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», підрозділ «Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих», у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Отже, на підставі викладено, посада відповідача, яку вона займала з 15.09.2000 по 01.07.2022 року (період, який не врахований до пільгового стажу) відноситься до Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що спірним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, крім іншого, у зв`язку з виявленими розбіжностями щодо займаних посад вказаних в пільговій довідці від 01.07.2022 року № 01/15-63 та уточнюючій довідці від 01.07.2022 року № 01/15-62, у зв`язку з чим до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 не зараховано період з 15.09.2000 по 01.07.2022 року.

Так, в матеріалах пенсійної справи позивача наявні пільгові довідки, видані Комунальним некомерційним підприємством «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» (внаслідок реорганізації Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини 13.11.2019 року) №01/15-62 від 01.07.2022 та №01/15-63 від 01.07.2022 року.

Судом встановлено, що відмінність зазначених довідок полягає у тому, що у довідці №01/15-62 від 01.07.2022 вказано, що з 13 липня 2013 року по 04 вересня 2013 року позивач перебувала на посаді головної медичної сестри.

У відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Хмельницькій області посилається на те, що посада головноп медичної сестри не передбачена переліками до Наказiв № 69 від 12.11.2002, № 45 від 12.11.2007, № 60 вiд 23.10.2012, № 41 від 30.10.2017 про атестацію робочих місць за умовами праці, які надавались позивачем при зверненні для призначення пенсії.

Проте, суд погоджується з доводами позивача, що у тексті оскаржуваного рішення відповідач не зазначає, в чому саме полягають розбіжності між довідками.

Разом з цим, суд зазначає, що трудовий стаж роботи позивача на посаді головної медичної сестри складає 37 днів.

При цьому, відповідач у спірному рішенні, а також відповідачі у відзивах на адміністративний позов не заперечують щодо можливості врахування до пільгового стажу позивача періоди роботи на посаді медичної сестри групи з 15.09.2000 по 29.07.2013 та з 06.09.2013 по 01.07.2022 року, зазначаючи, що позивачу для цього необхідно надати уточнюючу довідку про пільговий характер роботи згідно з додатком 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 з посиланням на постанови чинні на період роботи. Такий період складає 21 рік 8 місяців 10 днів.

Щодо викладеного, суд повідомляє, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 10.12.2020 року по справі № 195/840/17.

Матеріалами справи підтверджено, що період роботи, який не враховано відповідачем до пільгового стажу записаний у трудовій книжці позивача.

Дослідивши копію трудової книжки позивача, суд встановив, що в ній зазначені записи, які містять повну інформацію: дати прийняття та звільнення, посада та місце роботи, на підставі якого документу здійснений запис у трудовій книжки, відомості щодо атестації робочих місць, відповідні печатки та підписи уповноваженої особи.

Будь-яких доказів того, що надана позивачем трудова книжка містить в собі недостовірну інформацію, відповідачем в оскаржуваному рішенні № 25 від 26.07.2022 року зазначено не було. Доказів такого також не надано і до суду.

У свою чергу, позивачем до ГУ ПФУ в Одеській області разом із заявою від 19.07.2022 року, а також до суду, на виконання вимог пункту 20 Порядку №637 надано уточнюючу довідку установи, де вона працювала, у відповідності до Додатку №5 даного Порядку.

Суд зазначає, що дана довідка містить відомості про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, посаду позивача, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що дана уточнююча довідка повністю відповідає вимогам пункту 20 Порядку №637, а також складена за формою, що міститься у додатку 5 даного порядку.

У свою чергу, в довідці №01/15-62 від 01.07.2022 Комунального некомерційного підприємства «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» викладена більш детальна інформація щодо відомостей, зазначених у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.07.2022 року №01/15-63.

Суд критично оцінює доводи відповідачів про те, що вказані розбіжності свідчать про не підтвердження наявності у позивача пільгового стажу, насамперед, з огляду на період розбіжностей (37 днів). Суд враховує, що пільговий стаж позивача перевищує 20 років (при мінімально необхідному стажі у 10 років). Відтак, вказана розбіжність не може істотно вплинути на наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Посилання ГУ ПФУ в Хмельницькій області на те, що в трудовій книжці позивачки не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця, судом відхиляються, адже всі ці відомості викладені у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.07.2022 року №01/15-63, що була наявна у відповідача, що приймав оскаржуване рішення, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно надати, окрім трудової книжки та у разі її відсутності або відомостей в ній, уточнюючої довідки, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок) та розробленими на виконання постанови № 442, Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, при подачі заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем на підтвердження пільгового стажу були надані копій наказів про результати проведення атестацій робочих місць, а саме:

- Наказ №69 від 12.11.2002р. щодо першої атестації за умовами праці на посаді медсестри групи догляд за дітьми віком старше одного року, яка пройшла у 2002 році,

- Наказ №45 від 12.11.2007р. щодо другої атестації за умовами праці на посаді медсестри групи догляд за дітьми віком старше одного року, яка пройшла у 2007 році,

- Наказ №60 від 23.10.2012р.щодо третьої атестації за умовами праці на посаді медичної сестри групи догляд за дітьми віком до 1,5 років, яка пройшла у 2012 році,

- Наказ №41 від 30.10.2017р. щодо четвертої атестації за умовами праці на посаді медичної сестри групи догляд за дітьми до 1,5 років, яка пройшла у 2017 році.

Факт проведення атестації робочих місць підтверджується також записами в трудовій книжці позивача, а також інформацією, зазначеною в пільгових довідках № №01/15-62 від 01.07.2022 та №01/15-63 від 01.07.2022 року.

У довідці №01/15-62 від 01.07.2022 додатково зазначено, що за час роботи ОСОБА_1 на посаді сестри медичної групи, догляд за дітьми віком до 1,5 років у Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини, після атестації 2017 р., умови та характер праці в корені не змінювалися (виробництво, робота, робоче місце).

Отже, позивачем до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах наданий повний та достатній пакет документів для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці.

Таким чином, судом встановлено, що позивач має достатній пільговий стаж для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 (необхідний пільговий стаж -10 років).

Враховуючи встановлені та з`ясовані судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення № 25 від 26.07.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким було надано відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком № 2 є правомірними та належать задоволенню.

Суд враховує, що заява позивача про призначення пенсії розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, цим же органом було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач (у випадку призначення їй пенсії) перебуватиме на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Одеській області.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач досягла віку та має необхідних пільговий стаж, встановлений п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з дати звернення, а саме з 19.07.2022 року, пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» .

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн., оскільки саме Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області було відмовлено в призначенні пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29013, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 25 від 26.07.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з дати звернення, а саме з 19.07.2022 року, пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29013, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. та 40 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук