Справа № 280/2394/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Справа № 280/2394/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання протиправним та скасування попередження,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати попередження про порушення земельного законодавства та про адміністративну відповідальність за його невиконання № 01-20/1868 від 14.12.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:010:0136, винесене начальником відділу комунальної власності, земельних відносин та державної реєстрації Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області Олексою Сергієм Сергійовичем.

Також, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь ОСОБА_1 суму компенсації за відрив від звичайних занять та підготовки до судового розгляду в загальній сумі 3313 грн. та суму судового збору в розмірі 992,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідач під час винесення попередження про порушення земельного законодавства та притягнення до адміністративної відповідальності за його невиконання самовільно наділив себе повноваженнями, які не передбачені чинним законодавством. Винесене попередження Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області є протиправним, незаконним, та таким, яке підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, витребувані документи до суду не надав, ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області 28.02.2022, також направлена засобами поштового зв`язку, разом з копією позовної заяви з додатками, 23.02.2022 та отримана представником відповідача 30.07.2022.

З метою з`ясування всіх обставин у справі, повного та всебічного розгляду справи 21.07.2022, 04.11.2022, 09.11.2022 копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками повторно надсилались судом на адресу електронної пошти відповідача.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,7129 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:010:0136.

14.12.2021 Таврійською сільською радою Запорізького району Запорізької області винесене попередження за №01-20/1868, вручене громадянину ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,7129 га в АДРЕСА_1 , кад. номер :07:010:0136, у якому зазначено, при перевірці стану додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, встановлено, що земельна ділянка за вказаною адресою знаходиться в неналежному стані, зростають бур`яни, карантинні та інші рослини, які заважають та завдають незручностей, земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням.

Відповідно до 211 Земельного кодексу України, статтями 5, 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» попереджено: в 10-ти денний термін привести земельну ділянку в належний стан.

10.01.2022 позивач надав до Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області відповідь на попередження та повідомив, що вважає попередження незаконним та необґрунтованим.

Вважаючи винесене попередження протиправним, незаконним, та таким, яке підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР, тут і надалі Закон в редакції, яка була чинною на момент винесення оскаржуваного рішення) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону №280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України, в редакції на момент винесення оскаржуваного рішення) встановлено, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державний контроль за використанням та охороною земель в обсязі, визначеному законом, також здійснюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад набувають установлених законом повноважень із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

Абзац другий частини першої статті 188 набирає чинності з 26.05.2022.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідним законом є Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 № 963-IV (далі - Закон № 963-IV, в попередній редакції), цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

Частина перша статті 5 в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021 - щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель виконавчими органами сільських, селищних, міських рад набирає чинності з 26.05.2022.

Станом на теперішній час Закон № 963-IV доповнено статтею 6-1 згідно із Законом № 1423-IX від 28.04.2021, яка визначає повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Суд зазначає, що стаття 6-1 була відсутня у попередній редакції Закону № 963-IV, яка діяла під час винесення відповідачем спірного попередження.

Зміни щодо наділення повноваженнями виконавчих органів сільських, селищних, міських рад із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-IX (далі - Закон № 1423-IX).

У п.53 Закон № 1423-IX частину першу статті 188 ЗК України викладено в такій редакції:

"1. Державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державний контроль за використанням та охороною земель в обсязі, визначеному законом, також здійснюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад набувають установлених законом повноважень із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю".

Законом № 1423-IX визначено, у Законі України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 39, ст. 350 із наступними змінами):

1) частину першу статті 5 викласти в такій редакції:

"Державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю";

3) доповнити статтею 6-1 такого змісту:

"Стаття 6-1. Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, а саме за:

(підпункт 1) виконанням власниками і користувачами земель комплексу необхідних заходів із захисту земель від заростання бур`янами, чагарниками.

У Прикінцевих та перехідних положеннях Закону № 1423-IX зазначено, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім, зокрема, підпункту 1 (щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель виконавчими органами сільських, селищних, міських рад), підпункту 3 пункту 23, підпункту 2 пункту 26, підпункту 3 пункту 29, підпункту 2, підпункту 8, абзаців четвертого і п`ятого підпункту 21 пункту 31 розділу I цього Закону, абзаців п`ятого - дев`ятого пункту 2 цього розділу, які набирають чинності через рік з дня опублікування цього Закону;

Закон № 1423-IX опублікований в Голосі України (офіційне видання) від 26.05.2021 - № 96, таким чином вищезазначені зміни набирають чинності з 26.05.2022.

З урахуванням вищевикладеного суд погоджується з доводами позивача, що Таврійська сільська рада Запорізького району Запорізької області на момент винесення попередження №01-20/1768 від 14.12.2021 не була наділена повноваженнями щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, та відповідно складати акти перевірок та попередження щодо усунення порушень, у разі їх виявлення.

Вищенаведене у сукупності свідчить, що відповідачем оскаржуване попередження від 14.12.2021 №01-20/1868 прийнято неправомірно, за відсутності законодавчо визначених повноважень для цього, та про наявність правових підстав для його скасування.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати з сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас, щодо вимоги позивача про стягнення з компенсації за відрив звичайних занять у розмірі 3250,00 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.135 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. При цьому, сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві лише констатував, що протягом 15 днів вивчав чинне законодавство України, а саме Закон України «Про місцеве самоврядування», Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Земельний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства, знайомився з відповідними нормативно - правовими актами, рішеннями та постановами судів, з відповідною судовою практикою України стосовно заявлених у позові вимог. Втрачав час на написання позовної заяви, набір її у друкованому вигляді та роздруківку, виготовлення копії позовної заяви. У населеному пункті де мешкає позивач, а саме с. Таврійське, Запорізького району Запорізької області відсутні послуги з роздруківки та виготовлення копій, у зв`язку з чим позивачу потрібно було виїжджати для цього двічі у інший населений пункт, а саме м. Оріхів, який знаходиться на відстані близько 10 км, витрачаючи при цьому від 2 - х годин часу на кожну поїздку.

Проте, позивач не зазначає, який саме вид занять був позбавлений виконувати у зв`язку з ініціюванням оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у судовому порядку.

При цьому, позивач не надав також доказів в обґрунтування компенсації за відрив від звичайних занять, тобто не надав доказів, які саме звичайні заняття були позивачем та не здійснені у зв`язку підготовкою позовної заяви (підготовка, написання, друк, виготовлення копій та подача позовної заяви).

Таким чином, вимога позивача про компенсацію йому за відрив від звичайних занять не підлягає до задоволення.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.01.2020 по справі №818/40/17, від 06.10.2021 по справі №520/18321/2020.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Отже, процесуальний закон містить вичерпний перелік витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати часу та праці позивача по самостійному складанню позовної заяви не можуть вважатися витратами в розумінні статті 132 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування. А, отже, суд не бере до уваги вимоги позивача про стягнення на його користь суми банківської комісії у розмірі 30,00 грн., оскільки банк було обрано позивачем самостійно, та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд у справі №826/4893/17 в ухвалі від 04 грудня 2019 року.

Щодо сплати коштів позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі - 33,00 грн., суд не вважає витратами, пов`язаними із вчиненням дій, пов`язаних з розглядом справи, оскільки у даній справі не є спірним питання права власності позивача на земельну ділянку, тому понесені витрати на відшкодуванню не підлягають.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 134, 135, 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання протиправним та скасування попередження, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати попередження про порушення земельного законодавства та про адміністративну відповідальність за його невиконання № 01-20/1868 від 14.12.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:010:0136, винесене Таврійською сільською радою Запорізького району Запорізької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач - Таврійська сільська рада Запорізького району Запорізької області (70540, Запорізька область, Запорізький район, с. Таврійське, вул. Центральна, 13; ).

Повне судове рішення складено 21.11.2022.

Суддя Б.В. Богатинський