Справа № 357/9405/22
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9405/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Бебешко М. М. ,

при секретарі Хоменко О. Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 1 700,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення № 136 від 04 жовтня 2022 року за частиною 2 статті 210 КУпАП, яку виніс начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою подання довідки про те, що з 08 грудня 2021 року працює в поліції, натомість начальник відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_3 склав протокол відносно нього про те, що він не прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження медичного огляду, під час проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу з осені 2021 року по теперішній час, без поважних причин, що засвідчує Протокол від 01 грудня 2021 року № 43, засідання призовної комісії, цим самим порушив абзац 2 частини 8 статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та спричинив порушення передбачене частиною 2 статті 210 Кодексу України «Про адміністративне правопорушення». Він пояснив, що жодного разу не отримував повістки і тому не з`явився для проходження медичного огляду, під час проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу. Також пояснив, що за частиною 2 статті 210 КУпАП особа притягається до відповідальності, якщо вона вже притягувалась за частиною 1 статті 210 КУпАП, про що мала б бути винесена відповідна постанова, а протокол від 01 грудня 2021 № 43 не може бути доказом повторності. Проте начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , розглянувши Протокол у справі про адміністративне правопорушення від 04 жовтня 2022 року виніс постанову якою визнав громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Залучено до участі в справі у якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 . Запропоновано відповідачам подати до суду матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову № 136 від 04 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі учасники справи отримали.

15 листопада 2022 року до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву з проханням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідно до абзацу 8 частини 12 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березні 1992 року відстрочка від призову на строкову військову службу для продовження професійної діяльності надається поліцейським, особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та працівникам Державного бюро розслідувань на весь період їх служби. Згідно з частиною 16 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року призовники, яким надано відстрочку від призову на строкову військову службу, зобов`язані щороку до 01 жовтня подавати у відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують їх право на відстрочку. Громадянин ОСОБА_1 відстрочку від призову на строкову військову службу відповідно до чинного законодавства України не оформив, довідку батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції № 9195вн/41/40/1/01-2022 від 30 вересня 2022 року проходження служби в Національній поліції України та витяг із наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1737 о/с від 08 грудня 2021 року про прийняття на службу в поліції за конкурсом, гр. ОСОБА_1 надав до ІНФОРМАЦІЯ_1 03 жовтня 2022 року за вх.№ 2532/П та 07 жовтня 2022 року за вх.№ 2633/П відповідно. Під час проведення чергових призовів громадян України на строку військову службу гр. ОСОБА_1 , з осені 2021 року не прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження медичного огляду без поважних причин, що засвідчує витяг з книги протоколів засідання призовної комісії № 43 від 01 грудня 2021 року.

Зазначали, що у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України. ОСОБА_1 не надав жодних документів, які б підтверджували б факт поважних причин неприбуття його під час призову на строкову військову службу.

Враховуючи, що клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк надано відзив, тому судом вирішено провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

04 жовтня 2022 року начальником відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 складено протокол № 136 про адміністративне правопорушення за статтею 210 ч .2 КУпАП, про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження медичного огляду, під час проведення чергових призовів громадян України та строкову військову службу з осені 2021 року по теперішній час, без поважних причин, що засвідчує Протокол від 01 грудня 2021 року № 43, засідання призовної комісіїЄ, цим самим порушив абзац 2 частини 8 статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та спричинив порушення передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП.

Під час складення протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що не з`явився у зв`язку з тим, що не був повідомлений та не отримував повістки, крім того проходив професійну підготовку в Національній академії внутрішніх справ.

04 жовтня 2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , розглянувши Протокол у справі про адміністративне правопорушення від 04 жовтня 2022 року № 136 складений на громадянина України: ОСОБА_1 постановлено, визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження медичного огляду, під час проведення чергових призовів громадян України,без поважних причин, що засвідчує Протокол від 01 грудня 2021 року № 43, засідання призовної комісії, цим самим порушив абзац 2 частини 8 статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та спричинив порушення передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП.

30 вересня 2022 року Батальйоном патрульної поліції в місті Біла Церква УПП у Київській області ДПП НП України, ОСОБА_1 видана довідка № 9195вн/41/40/1/01-2022, про те, що з 08 грудня 2021 року по теперішній час проходить службу в Національній поліції України на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції. Вказана довідка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6 03 жовтня 2022 року за вх.2532/П.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, оскільки він жодного разу не отримував повістки, а тому не з`являвся для проходження медичного огляду, під час проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу. Крім того зазначав, що за частиною 2 статті 210 КУпАП особа притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона вже притягувалась за частиною 1 статті 210 КУпАП, про що мала б бути винесена відповідна постанова, а протокол від 01 грудня 2021 року № 43 не може бути доказом повторності.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідженням письмових доказів, які були надані відповідачем, встановлено недотримання процедури здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 КУпАП визначено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

За приписами статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП, а саме не прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження медичного огляду, під час проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу з осені 2021 року по теперішній час, без поважних причин, що засвідчує Протокол від 01.12.2021 № 43, засідання призовної комісії, цим самим порушив абзац 2 частини 8 статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та спричинив порушення передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП.

Статтею 210 КУпАП встановлено, адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Згідно з частиною 1 статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку-тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до частини 2 статті 210 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу 10 частини 1 додатку № 1 «Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військово зобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016року №921 призовники і військовозобов`язані повинні подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) військових комісаріатів документи, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Відповідно до ч.13 ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відстрочка від призову на строкову військову службу для продовження професійної діяльності надається таким громадянам призовного віку, зокрема, поліцейським, особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та працівникам Державного бюро розслідувань - на весь період їх служби.

Відповідно до абзацу 2 частини 8 статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову: у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України;

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову винесено за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, у якому в порушення вимог статті 256 КУпАП не зазначено місце, час вчинення правопорушення і суть правопорушення, а саме не вказано, які дії вчинив правопорушник, зокрема у протоколі відсутні відомості про те, що позивач не подав щороку до 1 жовтня до районного (міського) військового комісаріату документи, що підтверджують право призовника на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Крім того, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові не зазначено, за якою саме ознакою кваліфіковані дії правопорушника за частиною 2 статті 210 КУпАП: за ознакою повторності вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, чи за ознакою вчинення такого порушення в особливий період.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення позивача про розгляд адміністративної справи.

При цьому, відповідачем при розгляді справи не було взято до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що «він не з`явився до воєнкомату у зв`язку з тим, не був повідомлений, оскільки не отримував повістку, також проходив професійну підготовку в Національній академії внутрішніх справ».

Враховуючи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил військового обліку, оскаржувана постанова про застосування до позивача штрафу підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду 15 березня 2019 року по справі № 601/788/16 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас суд зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Приймаючи до уваги те, що належним відповідачем у даній справі є саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , залучений ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 17 жовтня 2022 року, а не начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , визначений у позовній заяві, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовивши у їх задоволенні щодо відповідача - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 .

Як вбачається з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що постанова № 136 від 04 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1210 КУпАП, складена з порушенням вимог ст.2 КАС України, що в свою чергу є підставою для її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 136 від 04 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 210 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати у справі у розмірі 496,20 грн. за сплату судового збору стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, яким рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач 1: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 . Місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_5 . Місце знаходження: АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ код 07910662.

СуддяМ. М. Бебешко