Справа № 537/2061/22
Суддя: ФАДЄЄВА С. О.
Дата ухвалення: 2022-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/537/3/22
Справа № 537/2061/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2022 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючої судді Фадєєвої С.О.,
при секретарі Супруненко О.О.,
представника відповідача Департаменту патрульної поліції НП України Запорожця Б.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевцової Людмили Володимирівни про ухвалення додаткового рішення,
В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції НП України, інспектора роти № 1 БПП у місті Кременчуці УПП Полтавської області Семеська Д.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Рішенням суду від 21.09.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову від 14.08.2022 серії ЕАР № 574488 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрито.
Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Шевцовою Л.В. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з суб`єкту владних повноважень витрат на правову допомогу у сумі 4500 грн.
В судове засідання позивач та його представники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від адвоката Шевцової Л.В. надійшло клопотання про проведення судового засідання без їхньої участі.
Відповідач інспектор роти № 1 БПП у місті Кременчуці УПП Полтавської області Семесько Д.В. був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання за місцем несення служби, до судового засідання не з`явився, будь-яких клопотань не подавав.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції НП України Запорожець Б.Є. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, вказав, що заявлені до стягнення витрати є неспівмірними, надані позивачем документи не дають змоги встановити у якому обсязі надавалися послуги адвокатом клієнту. Звернув увагу суду на те, що справа не відноситься до складних, була розглянута за одне судове засідання у порядку спрощеного провадження, виготовлення стандартного позову, як і стандартної заяви на ухвалення додаткового рішення у справі, не може займати багато часу, а послуга щодо підготовки аналітичної інформації з судової практики не є судовими витратами взагалі.
Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно частини другої вказаної статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, з огляду на положення статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про стягнення судових витрат судом враховується, що адвокатом Шевцовою Л.В. до закінчення судових дебатів у справі заявлено про намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати клопотання про стягнення судових витрат та відповідні докази.
Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд керується в тому числі принципами реальності, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін, а також принципом співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. У ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
В силу частин 6,7 ст. 134 цього КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, породжує зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, і не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Тобто, навіть за умови визначення у договорі фіксованого розміру гонорару адвоката, суд оцінюючи такий розмір, має надавати оцінку всім складовим таких витрат та може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи у разі заперечень іншої сторони.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шевцова Л.В. просить суд стягнути на користь позивача 4500 грн. витрат на правову допомогу та надає на підтвердження понесених витрат наступні докази: копію угоди ОСОБА_1 з адвокатом Гузь Т.О., яка діє від свого імені, де зазначено розмір оплати у сумі 5000 грн. та суму, внесену в касу 3000 грн. згідно квитанції №1; квитанцію №1 про оплату 2500 грн. за надання правової допомоги та 500 грн. за сплату судового збору; розрахунок суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги, згідно якого надана правова допомога у вигляді попередньої консультації щодо захисту прав та законних інтересів у сумі 500 грн., підготовки аналітичної інформації з судової практики у аналогічних правовідносинах у сумі 500 грн. та складення позовної заяви у сумі 1500 грн.; копія угоди ОСОБА_1 з адвокатом Шевцовою Л.В. із розміром оплати за домовленістю сторін та зазначенням про внесення до каси суми згідно квитанції №1 від 20.09.2022; квитанція № 1 про оплату 2000 грн. за надання правової допомоги; розрахунок суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги, згідно якого надана правова допомога у вигляді правової консультації щодо спірних правовідносин та узгодження правової позиції у сумі 500 грн., представництва інтересів у судовому засіданні суду у сумі 1000 грн. за один день, складання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та формування додатків до заяви у сумі 500 грн.
Суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, що зумовило розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, спірні правовідносини не потребують суттєвих правових досліджень, аналогічні правовідносини є досить поширеними у судовій практиці, складені адвокатами позовна заява, де аналізуються виключно норми КУпАП, ПДР та Закону «Про Національну поліцію», та заява про стягнення судових витрат не потребували значних часових затрат, як і глибокого вивчення судової практики та аналітичної інформації, обсяг доказів є незначним. Тому суд, враховуючи викладені вище правові норми, вважає, що сума, яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу, є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатами та є завищеною. На думку суду, вартість складення позовної заяви, враховуючи невелику складність справи, становить 1000 грн., що включає і підготовку інформації з судової практики. Вартість попередньої консультації є реальною. Складання заяви про винесення додаткового рішення, з урахуванням необхідного часу, обсягу заяви, на думку суду, становить 300 грн., представництво інтересів у суді, що включає і підготовку до судового засідання, тобто і надання правової консультації, і узгодження правової позиції, становить з огляду на те, що справа розглянута за одне судове засідання, 700 грн. Така вартість витрат на правову допомогу відповідатиме принципам реальності, обґрунтованості, пропорційності і співмірності.
Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 року по справі № 520/2915/19 зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Враховуючи вищевказане суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 2500 грн. за надання правничої допомоги.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.09.2022 задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти № 1 БПП у місті Кременчуці Управління патрульної поліції Полтавської області Семеська Д.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, слід стягнути з відповідача Департаменту ПП НП України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп., які були сплачені позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст.139,243,252,292,321,322,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевцової Людмили Володимирівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 2500 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп., сплачений ним при подачі позову до суду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Фадєєва С.О.

Повний текст рішення складено 18.11.2022