Справа № 240/11590/22
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/11590/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності у СТОВ Зоря на посаді ветеринарного фельдшера з 02.08.2000 по 30.09.2001 та періоду трудової діяльності у СТОВ Зоря з 01.04.2004 по 31.01.2005.

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період трудової діяльності у СТОВ Зоря на посаді ветеринарного фельдшера з 02.08.2000 по 30.09.2001 та періоду трудової діяльності у СТОВ Зоря з 01.04.2004 по 31.01.2005.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності зз 02.08.2000 по 30.09.2001 та період з 01.04.2004 по 31.01.2005 у СТОВ Зоря. Однак, відповідач листом від 24.12.2021 повідомив про відмову у зарахуванні періоду роботи позивача з підстав відсутності необхідних записів у трудовій книжці, а саме номерів наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Позивач зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме, записами у трудовій книжці та архівними довідками.

Вважаючи, що має право на зарахування до страхового стажу вказаний період роботи, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Через відділ документального забезпечення суду 21.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог. Аргументуючи заперечення проти позову пенсійний орган зазначив, що при проведені перевірки достовірності даних, зазначених у довідці №218, відповідачем встановлено, що особові рахунки по нарахуванню заробітної плати колгоспників СТОВ "Зоря" за період з серпня 2000 по вересень 2001 мають неналежний вигляд, а саме: містять виправлення в прізвищах або прізвище зазначено нерозбірливо, розпливчасто, а тому встановити факт роботи позивача у СТОВ "Зоря" на посаді ветеринарного фельдшера з 02.08.2000 по 30.09.2001 неможливо.

Ухвалою судді від 26.09.2022 справа прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання з викликом сторін на 11.10.2022 о 11:30.

На електронну адресу суду від представника позивача 11.10.2022 надійшла заява про відкладення розгляду справи. Наступне судове засідання призначено на 27.10.2022 о 11:30.

Протокольною ухвалою від 27.10.2022 у судовому засіданні оголошено перерву у зв`яку з оголошенням повітряної тривоги.

27.10.2022 телефонограмою сторін було повідомлено про наступний розгляд справи, який призначено на 10.11.2022 о 11:30.

В судовому засіданні 10.11.2022 року суд, без виходу до нарадчої кімнати, ухвалив що подальший розгляд справи відбуватиметься в письмовому провадженні.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Житомирській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу період трудової діяльності з 02.08.2000 по 30.09.2001 та період з 01.04.2004 по 31.01.2005 у СТОВ Зоря та надала довідку виданою сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Зоря №218 від 27 жовтня 2021 року.

Листом від 24.12.2021 №20600-0306-8/110946 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у зарахуванні до страхового стажу період трудової діяльності з 02.08.2000 по 30.09.2001 в СТОВ Зоря з тих підстав, що у довідці №218 від 27 жовтня 2021 року містяться виправлення в прізвищах, або прізвище зазначено нерозбірливо, розпливчасто.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України №1788-XII).

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями Порядку №637 не передбачено обов"язковості зазначення в уточнюючій довідці підприємства номерів наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, СТОВ "Зоря" видано довідку №218 від 27.10.2021 в якій підтверджено факт роботи ОСОБА_1 , що згідно наказу №20-к від 02.08.2000 позивачка прийнята на посаду "ветеренарний фельдшер" з 02.08.20000 та звільнена з роботи 30.09.2001 за згодою сторін згідно наказу №35 від 30.09.2001.

Однак, як зазначає орган Пенсійного фонду у рішенні, період з 02.08.2000 по 30.009.2001 не було зараховано до пільгового стажу, оскільки при перевірці достовірних даних, зазначених в довідці №218, встановлено, що особові рахунки по нарахуванню заробітної плати колгоспників СТОВ "Зоря" за період з серпня 2000 по весересь 2001 мають неналежний вигляд, а саме: містять виправлення в прізвищах або прізвище зазначено нерозбірливо, розпливчасто.

Суд критично оцінює даний висновок, оскільки у довідці №218 від 27.10.2021 чітко та розбірливо вказано період роботи, професія та прізвища позивача.

Також на підтвердження свого пільгового стажу позивачем до матеріалів справи долучено письмові пояснення та копії трудової книжки громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з яких встановлено, що позивач дійсно в період з серпня 2000 року по вересень 2001 року та в період з 01.04.2004 по 31.01.2005 працювала в СТОВ "Зоря".

Суд вказує, що не всі недоліки записів у трудовій книжці та/чи уточнюючих довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень, записів у записах в трудовій книжці та/чи уточнюючих довідках.

Окрім цього відповідачем не вказано жодних інших підстав, за яких зазначене оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування оскаржуваного періоду роботи позивача до страхового стажу.

Щодо посилання відповідача на відсутність належних первинних документів, підтверджуючих безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного сезону сільськогосподарських робіт у рослинництві та тваринництві, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, частиною 1 ст. 101 Закону №1788-ХІІ, також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у пенсійного органу сумнівів щодо права позивача на отримання пільгової пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі №235/2873/17, від 27.02.2018 у справі №681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі №709/1360/17.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що за результатами здійсненої відповідачем перевірки достовірності відомостей про позивача спростовано відомості, зазначені у довідках про підтвердження наявного спеціального трудового стажу.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у довідці про підтвердження наявного пільгового трудового стажу. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, за своєчасність та якість проведення атестації робочих місць, яка покладається на керівника підприємства, організації, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач надав докази, які не спростовані відповідачем, про те, що період її роботи з 02 серпня 2000 року по 30 вересня 2001 року в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Зоря" підлягає зарахуванню до страхового стажу та має бути врахований органом Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії.

В свою чергу, вказані відповідачем підстави для неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 02 серпня 2000 року по 30 вересня 2001 року є необґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також вказує, що протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень варто розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового акта віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Таким чином, протиправна бездіяльність у спірних правовідносинах могла мати місце у випадку, коли відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний був вчинити визначені у законі дії, направлені на реалізацію суб`єктивних прав особи, проте з підстав та за обставин, що були у межах його волі та контролювались ним, протиправно ухилявся від вчинення таких дій.

В даному випадку, відповідач не здійснював ухилення від вчинення таких дій, а вчинив протиправні дії шляхом відмови позивачу у зарахуванні до трудового стажу період роботи з 02 серпня 2000 року по 30 вересня 2001 року.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Зоря"з 02 серпня 2000 року по 30 вересня 2001 року.

Щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_1 в період з 01.04.2004 по 31.01.2005, слід зазначати, страховий стаж позивачки в період з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та розраховано відповідно сплачених страхових внесків, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення частково.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. ) - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до трудового стажу період її роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Зоря" з 02 серпня 2000 року по 30 вересня 2001 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 зарахувати до трудового стажу період її роботи у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Зоря" з 02 серпня 2000 року по 30 вересня 2001 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України таможе бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

21 листопада 2022 р.