Справа № 620/3009/22
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2022-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року Чернігів Справа № 620/3009/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представника позивача Другакова Г.В., представника відповідача Пуценко Т.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Приватного підприємства «Цоколь плюс» до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Цоколь плюс» звернулось до суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-02-015/0129/69 від 12.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на момент здійснення перевірки відповідачем не було встановлено фактів порушення вимог чинного законодавства України про працю безпосередньо, на підставі норм чинного законодавства України, а твердження про трудові відносини позивача з двома особами без укладення трудового договору, оформленого наказом, розпорядженням було зафіксоване лише з пояснень цих осіб. Вказує, що ним було укладено усні цивільно-правові договори з особами, на поясненнях яких ґрунтуються доводи відповідача.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі наказу від 22.01.2019 № 22 та направлення на проведення контрольного заходу від 22.01.2019 № 67 було проведено інспекційне відвідування позивача на предмет додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення. Вказує, що «Цоколь плюс» використовувало найману працю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин, а саме без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням частини третьої статті 24 КЗпП України.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 31.08.2022 було продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Начальником відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області Луцишиною В. на ім`я першого заступника начальника Управління Держпраці у Чернігівській області на підставі листа виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14.01.2019 № 408 щодо можливого використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин Приватним підприємством «Цоколь плюс» підготовлено службову від 21.01.2019 про проведення інспекційного відвідування позивача (а.с. 88, 89).

На підставі вказаної службової, 22.01.2019 відповідачем були видані наказ № 22 про проведення контрольних заходів, зокрема, Приватного підприємства «Цоколь плюс» щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин та направлення № 67 (а.с. 90-92).

18.02.2019 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Гущіною І.Б. складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, № 25-02-015/0129, в якому відображено, що директором Макіївського НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІ ст. ОСОБА_3 на ім`я начальника управління Держпраці Дорошенко С.В. було надано письмові пояснення про те, що громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно виконували в складі бригади ПП «Цоколь плюс» ремонт системи опалення Макіївського НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІ ст. з 16.08.2018 по 15.09.2018, вони працювали на території НВК.

28.01.2019 ОСОБА_1 на ім`я начальника управління Держпраці ОСОБА_4 було надано письмове пояснення про те, що він з 10.08.2018 працював у с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, у школі здійснював демонтаж та монтаж системи опалення від ПП «Цоколь плюс» до 15.09.2018. За виконану роботу з ним у повному обсязі не розрахувались, роботи були зроблені на 48000,00 грн., виплачено йому було 5000,00 грн. під розписку. За період роботи з 10.08.2018 по 15.09.2018 між ним та ПП «Цоколь Плюс» трудові угоди чи цивільно-правові договори не укладались, запис у трудову книжку не вносився, заява про прийняття на роботу не писалась, всі домовленості були усними. Період роботи може підтвердити директор школи ОСОБА_3 .

28.01.2019 ОСОБА_2 на ім`я начальника управління Держпраці ОСОБА_4 було надано письмове пояснення про те, що він з 10.08.2018 працював у с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, у школі здійснював демонтаж та монтаж системи опалення від ПП «Цоколь плюс» до 15.09.2018 і отримав 5000,00 грн., з ПП «Цоколь Плюс» трудовий договір чи цивільно-правову угоду не укладали, запис у трудову книжку не вносився, заява про прийняття на роботу не писалась, всі домовленості були усними. Період роботи може підтвердити директор школи ОСОБА_3 .

Згідно відповіді Ніжинського управління Головного управління ДФС у Чернігівській області від 15.02.2019 № 1038/9/21-01-51 ПП «Цоколь плюс» за 2018 рік податкові розрахунки за формою 1-ДФ та повідомлення про взяття працівників не подавало.

Директором ПП «Цоколь плюс» ОСОБА_5 з 10.08.2018 по 15.09.2018 було допущено до ремонту системи опалення Макіївського НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІ ст. Носівського району Чернігівської області працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, видання наказу про прийняття працівників на роботу та без належного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (а.с. 48-65).

Листом від 01.03.2019 № 10-04/1316 позивачу надіслано повідомлення про розгляд 12.03.2019 о 10:00 справи за фактом порушення ПП «Цоколь плюс» трудового законодавства (а.с. 98).

12.03.2019 заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко І.І., розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 18.02.2019 № 25-02-015/0129 щодо порушення ПП «Цоколь плюс» законодавства про працю, було встановлено, що працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, винесено постанову № 25-02-015/0129/69, якою на позивача на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. (а.с. 100).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

У відповідності з положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно абзацу третього статті 1 Закону заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 6 Закону проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону. Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Частини перша, друга статті 7 Закону передбачають, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

За змістом статті 39 Закону України «Про охорону праці» посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право, зокрема, безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Так, особливості проведення заходів контролю, про які йде мова в частині четвертій статті 2 Закону, в сфері законодавства про працю передбачені частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України, згідно якої державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

В силу підпунктів 1, 2 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться: за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Так, згідно частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до вимог частини першої статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі - Порядок № 509 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Пунктами 6 та 7 Порядку № 509 передбачено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Суд зазначає, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу № 25-02-015/0129/69 від 12.03.2019 є встановлення факту допуску працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, видання наказу про прийняття працівників на роботу та без належного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому такі факти порушення вимог трудового законодавства повинні бути належним чином зафіксовані у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті перевірки та доведені належними доказами.

При накладенні штрафу слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення та встановлення в діях підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді штрафу.

Як вже було встановлено судом, громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконували в складі бригади ПП «Цоколь плюс» ремонт системи опалення Макіївського НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІ ст. з 16.08.2018 по 15.09.2018, працювали на території НВК.

Зазначене підтверджується як поясненнями вказаних громадян, так і поясненнями директора Макіївського НВК «ЗНЗ-ДНЗ» І-ІІ ст. ОСОБА_3 (а.с. 93, 95, 96).

Разом з тим, громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що трудовий договір чи цивільно-правову угоду вони не укладали, запис у трудову книжку не вносився, заява про прийняття на роботу не писалась, всі домовленості були усними, а позивач стверджує, що з вказаними особами підприємством було укладено усну цивільно-правову угоду.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Так, взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору.

Згідно частин першої, другої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Натомість, загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Частина перша статті 206 Цивільного кодексу України встановлює, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З аналізу наведених норм, суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегульоване чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17, від 06.03.2019 у справі № 802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18, від 15.12.2021 у справі № 814/1435/18.

З урахуванням вищенаведених висновків, суд зазначає, що цивільно-правова угода між фізичною та юридичною особами, спрямована на виконання певного роду робіт протягом певного відрізку часу обов`язково має бути укладена у письмовій формі.

За відсутності цивільно-правового договору, оформленого у письмовій формі, та заперечень фізичної особи щодо його укладення, суд позбавлений можливості визначити дійсний предмет можливо укладеної угоди, конкретний обсяг робіт, порядок виконання робіт, строки виконання робіт, визначені ймовірною угодою, ціну робіт, порядок та строк розрахунку, права, обов`язки та відповідальність сторін договору, строк дії договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що правовідносини, які склалися між громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Цоколь плюс», є трудовими відносинами.

Фактично вказаними фізичними особами надавалися послуги підсобних працівників, яка за кодом КП «9322» відноситься до розділу 9 «Найпростіші професії» Класифікатора професій ДК 003:2010.

Так, вказаний роздій охоплює найпростіші професії (роботи), що потребують знань для виконання простих завдань із використанням ручних інструментів, у деяких випадках із значними фізичними зусиллями.

Для виконання професійних завдань досить базової загальної середньої освіти або початкової загальної освіти та мінімальної професійної підготовки на виробництві чи інструктажу.

При цьому, позивачем не доведено суду жодними доказами встановлення за ймовірно укладеними з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 угодами обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню та повинні бути відображені в акті їх приймання, не надано відомостей щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавці замовникові, а також не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик, не доведено, що вказані особи самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, власними інструментами.

Суд не приймає до уваги наданий суду акт № 1 приймання-виконання будівельних робіт за серпень 2018 року (а.с. 14-18), оскільки він підписаний між Приватним підприємством «Цоколь плюс» та замовником робіт, Макіївською сільською радою.

Також суд наголошує, що саме позивач, як роботодавець, відповідає за належне оформлення трудових відносин, а маючи вибір щодо укладення цивільно-правового чи трудового договору, роботодавець повинен чітко усвідомлювати сферу застосування цивільно-правових договорів та співставляти її з роботою, для виконання якої наймається працівник, здійснювати їх оформлення належним чином, в тому числі шляхом їх оформлення в письмовому вигляді.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд приймає доводи Управління Держпраці у Чернігівській області про те, що відповідачем правомірно на підставі статті 265 Кодексу законів про працю України притягнуто позивача до відповідальності в зв`язку із порушенням частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України .

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що постанова Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу № 25-02-015/0129/69 від 12.03.2019 є правомірною та скасуванню не підлягає.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову Приватного підприємства «Цоколь плюс» необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного підприємства «Цоколь плюс» (вул. Богуна, 115, м. Ніжин, Чернігівська область, 16000, ) до Управління Держпраці у Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 39, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.11.2022.

Суддя Н.М. Баргаміна