Справа № 120/2384/22-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2384/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

21 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим позивач, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України та перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області.

Згідно з карткою особового рахунку платника податків за відповідачем рахується заборгованість в сумі 32093,87 грн. з податку на нерухоме майно (нежиле), що підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями №0-0228 від 09.02.2021, №0-0228 від 09.04.2021, №0-0228 від 09.02.2021 та карткою особового рахунку платника податків.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується заборгованість в загальній сумі 32093,87 грн., які він добровільно не погасив.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив, що відповідачем направлено податкову вимогу та податкове повідомлення-рішення на адресу, до якої відповідач не має жодного відношення. За таких обставин, суд позбавлений можливості, як встановити факт наявності податкової вимоги, як невід`ємного елементу у процесі стягнення податкового боргу, так і відповідність такої (за наявності) вимогам, чинного на момент її винесення законодавства.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Як слідує із матеріалів справи, станом на 17.02.2022 за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 32093,87 грн.

Вказана заборгованість виникла в результаті донарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання та підтверджується карткою особового рахунку, податковими повідомленнями-рішеннями №0-0228 від 09.02.2021, №0-0228 від 09.04.2021, №0-0228 від 09.02.2021.

Статтею 42 Податкового кодексу України встановлено порядок листування з платником податків.

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу (п. 42.1. ст. 42 ПК України).

За визначенням п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, встановленому пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України обумовлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Пунктом 59.1. ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Судом першої інстанції було здійснено запит до відповідного органу щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 та встановлено, що він з 09.01.2001 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане також підтверджується копією паспорта відповідача з відміткою про його місце проживання.

При цьому, як слідує із матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення №0-0228 від 09.02.2021, №0-0228 від 09.04.2021, №0-0228 від 09.02.2021 направлялись ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Поштове відправлення відповідачем отримане не було.

В подальшому, 06.09.2021 позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу №0-0228 на суму 32093,87 грн., однак, до матеріалів справи долучено не вручений конверт зі вмістом поштового відправлення з відміткою поштового відділення зв`язку: "за закінченням терміну зберігання". Як слідує із рекомендованого повідомлення та змісту самої податкової вимоги №0-0228 від 06.09.2021, остання направлялась за адресою: АДРЕСА_3 , хоча з 09.01.2001 місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з огляду на приписи статті 42 ПК України, відсутні підстави вважати, що податкову вимогу належним чином вручено відповідачу, що з огляду на приписи п. 79.2 ПК України свідчить про недотримання контролюючим органом вимог Податкового кодексу України.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, в даному випадку не має можливості, як встановити факт наявності податкової вимоги, як невід`ємного елементу у процесі стягнення податкового боргу, так і відповідність такої (за наявності) вимогам, чинного на момент її винесення законодавства. Сам лише факт відображення податкового боргу в ІКП відповідача навіть за наявності відповідних узгоджених податкових повідомлень-рішень не є достатньою правовою підставою для стягнення такого у судовому порядку.

Таким чином, беручи до уваги те, що позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення заявленого у цій справі податкового боргу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

В свою чергу доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.