Справа № 200/3238/22
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Справа№200/3238/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачеві щомісячних страхових виплат з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2020 року;

зобов`язання відповідача виплатити позивачеві заборгованість по щомісячним страховим виплатам з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2020 року.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю припинення страхових виплат позивачеві з жовтня 2016 року як внутрішньо переміщеній особі, місцезнаходження якої невідомо.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відмовлено у задоволенні заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з позовом та поновлення цього строку з підстав дотримання строку звернення до суду.

15 листопада 2022 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в позові у зв`язку з тим, що 1) у спірний період позивачеві було припинено нарахування та виплата страхових виплат у зв`язку зі зміною місця проживання, 2) нормативно-правовими актами передбачено відновлення страхових виплат з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, позивач з такою заявою до Фонду не звертався до грудня 2020 року.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності та другу групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 01 листопада 1996 року.

Позивач як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати з 01 грудня 2014 року по 31 серпня 2016 року у Костянтиновському міському відділенні управління.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15 червня 2017 року № позивач змінив фактичне місце проживання/перебування на АДРЕСА_1 .

За відомостями листа відповідача від 08 лютого 2022 року № 01-04/15-265 ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року позивачеві припинено нарахування щомісячних страхових виплат у зв`язку з зміною проживання (постанова від 31 серпня 2016 року № 0534/73644/42791/19).

У відзиві відповідач зазначив щодо неможливості надання вказаної постанови суду у зв`язку з тим, що вона знаходиться у паперовій справі, до якої немає доступу на сьогоднішній день.

У грудні 2020 року позивач звернувся до Бахмутського міського відділення управління із заявою про продовження щомісячних страхових виплат. Щомісячні страхові виплати позивачеві відновлено з місяця, в якому надійшла заява. Виплати здійснюються по теперішній час.

У період з вересня 2016 року по листопад 2020 року страхові виплати не нараховувались та відповідно не виплачувались, що підтверджується довідкою про доходи від 08 лютого 2022 року, відомостями листа відповідача від 08 лютого 2022 року № 01-04/15-265.

Наявні в матеріалах справи докази є достатніми для висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

За приписами частини п`ятої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком […].

Згідно з частиною сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Враховуючи приписи наведених норм закону, суд дійшов висновку, що страхові виплати повинні виплачуватися щомісячно і проводитися позивачеві безстроково, оскільки позивач має зареєстрований страховий випадок та йому встановлено втрату професійної працездатності безстроково.

Судом встановлено, що позивачеві припинено страхові виплати з 01 вересня 2016 року, що є порушенням вимог частин п`ятої, сьомої статті 47 Закону № 1105-XIV, оскільки ці виплати зупинені органами Фонду соціального страхування України та не отримані ОСОБА_1 за відсутності його вини.

Неможливість покладення на позивача відповідальності за неотримання страхових виплат підтверджується наступним.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу змісту статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII слідує, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права або «інші права», не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Відповідно до преамбули вказаного Закону ним встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

У спорі між сторонами цієї справи наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створила для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, передбачених Законом № 1105-XIV.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, орган Фонду соціального страхування України, не виплачуючи ОСОБА_1 страхові виплати з підстав, передбачених підзаконними нормативно-правовими актами, якими фактично звужено права позивача та поставлено їх реалізацію в залежність від певних обставин, порушив право останнього на їх отримання.

Доводи відповідача про те, що нормативно-правовими актами передбачено відновлення страхових виплат з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, а позивач з такою заявою до Фонду не звертався, не приймаються судом до уваги, оскільки не спростовують факт протиправного припинення виплат.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати щомісячних страхових виплат позивачеві з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2020 року.

Оскільки вказана позивачем бездіяльність полягає у прийнятті постанови від 31 серпня 2016 року № 0534/73644/42791/19 про припинення страхових виплат з 01 вересня 2016 року, то позовні вимоги на підставі частини другої статті 9 КАС України підлягають захисту шляхом визнання протиправною та скасування цієї постанови.

Похідні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві заборгованість по щомісячним страховим виплатам з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2020 року.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Костянтинівці Донецької області від 31 серпня 2016 року № 0534/73644/42791/19 про припинення страхових виплат ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Свободи, буд. 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) заборгованість по щомісячним страховим виплатам з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 листопада 2022 року.

Суддя Ю.М. Льговська