Справа № 320/5490/21
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року Київ № 320/5490/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖКП "Дніпрожитлосервіс" до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖКП "Дніпрожитлосервіс" (далі також Позивач, Товариство) з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі також Відповідач, Головне управління), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушенням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 19.03.2021 № 21.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача зазначив, що оскаржуване рішення Відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято ним за результатами перевірки, проведеної з грубим порушенням положень Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Окрім того наголосив, що Відповідач взагалі не мав права на проведення перевірки Позивача, натомість провів її з грубим порушенням визначеної законодавством процедури.

Ухвалою від 17.05.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник Відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що спірне рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим Відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за результатами перевірки Позивача, під час якої виявлені порушення останнім вимог Законів України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про ціни і ціноутворення "в частині формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, отже спірне рішення не може бути скасоване на підставі формальних обставин, які не впливають на його правильність по суті.

Ухвалою суду від 13.06.2022 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача залучено ОСОБА_1 (далі Третя особа, ОСОБА_1 ).

Копію ухвали від 13 червня 2022 року разом з копією позову та доданих до нього документів, було надіслано на адресу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням: №000, поштова кореспонденція повернулася на адресу суд з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Також копію ухвали від 13 червня 2022 разом з копією позову та доданих до нього документів було повторно надіслано на адресу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням: №910, поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Приписами частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 131 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений обов`язок повідомити про зміну адреси та причини неприбуття в судове засідання. Учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з частиною одинадцятою статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ухвала суду від 13 червня 2022 року відповідно до частини одинадцятої статті 126 та статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України вважається врученою відповідачу належним чином.

Третя особа правом надання письмових пояснень по суті позовних вимог не скористалась, витребуваних судом доказів не надала

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖКП "Дніпрожитлосервіс", , основний вид економічної діяльності 81.10. Комплексне обслуговування об`єктів (том 1, а.с. 44-45).

Згідно з договором № 5-165 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 24.06.2014, укладеним між Товариством (Виконавець) та ОСОБА_1 (Споживач), яка є власницею квартири АДРЕСА_1 забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом, що становить 2, 04 грн за 1 м2 загальної площі за один місяць у строк та на умовах, що передбачені цим договором (том 1, а.с. 51-55).

Підпунктом 8 пункту 9 договору № 5-165 Споживач має право на своєчасне отримання від Виконавця інформації про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, її споживчі властивості тощо. Натомість, згідно з підпунктом 5 пункту 11 договору № 5-165 Виконавець має право вносити за погодженням із Споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги.

Рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради від 23.01.2018 № 6/1 "Про встановлення скоригованих тарифів на послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, які надає ТОВ "ЖКП "Дніпрожитлосервіс" для мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_2 ", за результатами розгляду листа директора Товариства щодо встановлення скоригованих тарифів на утримання будинку та прибудинкової території, було встановлено скориговані тарифи на послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, які надає Товариство, зокрема, для житлових приміщень за 1 м2 загальної площі квартири 4, 95 грн (том 1, а.с. 93).

Натомість ОСОБА_1 11.02.2021 звернулась до Головного управління та повідомила, зокрема, що 09.02.2021 отримала рахунок на сплату житлово-комунальних послуг за січень 2021 року за тарифом, що на 1, 90 грн більший за погоджений тариф. При цьому зазначила, що зборів та погодження тарифів з мешканцями будинку проведено не було. У зв`язку з наведеним просила надати юридичну консультацію з питань: чи є такі дії законними та за яким тарифом вона має сплачувати рахунок сплату житлово-комунальних послуг (том 1, а.с. 79). Також ОСОБА_1 22.02.2021 подала до Головного управління заяву про проведення перевірки формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлених рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради від 23.01.2018 № 6/1 (том 1, а.с. 80).

Окрім того, ОСОБА_1 зверталась 05.03.2021 до Товариства з проханням надати інформацію про причини виникнення у неї заборгованості в сумі 164, 91 грн за січень місяць за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також копій документів, що підтверджують зміну тарифу і можливість Товариства обслуговувати відповідний будинок і виставляти рахунки за послуги (том 1, а.с. 81). Відповідь на вказане звернення учасниками справи до матеріалів справи не надано.

Разом з тим Позивачем до матеріалів справи подано оголошення в газеті "Боярка-Інформ" від 07.08.2020 № 12 (29) зі змісту якого вбачається повідомлення про перегляд тарифів у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, тариф з утримання будинків і споруд та прибудинкової території 6, 85 грн на 1 м2 площі, а також можливість надання зауважень та пропозицій щодо розрахованих тарифів (том 1, а.с. 56).

Відповідно до даних фінансово-облікового рахунку ОСОБА_1 № 00051650, починаючи з грудня 2020 року нарахування за послуги здійснювалось Товариством згідно з тарифом 6, 85 грн на 1 м2 площі (том 1, а.с. 94-96).

Головне управління на підставі звернення ОСОБА_1 звернулось до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.02.2021 (вих-10-06/1251-21) за погодженням проведення відносно Товариства позапланової перевірки з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (тарифів) (том 1, а.с. 82).

Листом від 22.02.2021 № 16.2-6/3872 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, у відповідь на звернення Головного управління від 12.02.2021 № вих-10-06/1251-21, повідомила про погодження проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі звернення громадянки ОСОБА_1 про порушення її законних прав ТОВ "ЖКП "Дніпрожитлосервіс" (том 1, а.с. 12).

Наказом Головного управління від 05.03.2021 № 1016-од "Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖКП "Дніпрожитлосервіс"" призначено в період з 09.03.2021 по 22.03.2021 проведення позапланової перевірки Позивача з питань дотримання вимоги щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (тарифів) (том 1, а.с. 13).

На підставі зазначеного наказу, Головним управління оформлено посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 05.03.2021 № 778 (том 1, а.с. 14).

Головне управління зверталось до Позивача з вимогами від 09.03.2021 та 11.03.2021 про надання інформації, в яких вимагало надати документи у копіях, зокрема: нормативно-правових актів (рішень, постанов) про встановлення/затвердження діючих та попередніх тарифів з підтвердженням оприлюднення з 2017 року; рішення органу місцевого самоврядування щодо визначення виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які були враховані при формуванні тарифів; документів про обрання співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 Товариства управителем будинку або рішення виконавчого комітету Боярської міської ради про визначення Товариства переможцем конкурсу з управління багатоквартирним будинком; пояснювальну записку щодо необхідності встановлення нових тарифів; наказів по введення в дію тарифів; звернення щодо встановлення тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до Боярської міської ради та інші.

Довідками від 10.03.2021 № 10/2021 та від 11.03.2021 № 11/2021Товариство підтвердило, що є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_2 (передано на баланс забудовником) та має індивідуальні договори з власниками квартир (том 1, а.с. 103-104). Додаткових документів на підтвердження передачі забудовником зазначеного буднику на баланс Товариством не подано.

За результатами проведення позапланової перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін складено акт від 12.03.2021 № 22 (том 1, а.с. 15-43), яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства, а саме: пункту 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та частини третьої статті 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення", що привело до завдання збитків споживачеві у зв`язку з неналежним формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін. Сума необґрунтовано одержаної виручки в період з 01.01.2021 по 28.02.2021 склала 213, 58 грн.

Суд зауважує, що перевірка проведена у присутності керівника Товариства, якому вручено примірник акта перевірки 12.02.2021 та підписано ним без зауважень та заперечень, що свідчить про згоду з наведеними у ньому обставинами.

Відповідно до довідки № 1 про необґрунтовано нараховану плату та необґрунтовано отриману виручку Товариством за рахунок встановлення та застосування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в порушення норм законодавства, що надавалися за період з 01.01.2021 по 28.02.2021 (додаток до акта перевірки), Третій особі, необґрунтовано нарахована сума склала 337, 06 грн, враховуючи відсоток проплати, необґрунтовано отримана виручка склала 213, 58 грн (том 1, а.с. 121).

Суд зауважує, що вказана довідка також підписана керівником Товариства без зауважень та заперечень.

За наслідками зазначеної перевірки Відповідач прийняв оскаржуване рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 19.03.2021 № 21, яким Позивача було зобов`язано в термін до 01.05.2021 повернути споживачу/власнику квартири АДРЕСА_1 шляхом здійснення перерахунку за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій суму необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 213, 58 грн (двісті тринадцять гривень 58 копійок), а також застосовано до Позивача штраф у сумі 213, 58 грн (двісті тринадцять гривень 58 копійок), який протягом 15 календарних днів з дня отримання цього рішення підлягає перерахуванню до держаного бюджету (том 1, а.с.10-11).

Не погоджуючись з таким рішенням Відповідача, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V), і відповідній редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

У Законі № 877-V вживаються наступні терміни, зокрема: державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (статті 1).

Статтею 4 Закону № 877-V визначено зокрема, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, окрім іншого, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (частина перша статті 7 Закону № 877-V).

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. Розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю) (частина друга статті 7 Закону № 877-V).

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства (частина шоста статті 7 Закону № 877-V).

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (частина сьома статті 7 Закону № 877-V).

Розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов`язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки.

Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) (частина восьма статті 7 Закону № 877-V).

Беручи до уваги зазначені норми, у взаємозв`язку зі встановленими судом обставинами справи, суд вважає, що наказ від 05.03.2021 № 1016-од та спірне рішення Відповідача оформлені відповідно до вимог Закону № 877-V.

При цьому суд критично сприймає доводи Позивача про те, що наказ від 05.03.2021 № 1016-од та спірне рішення Відповідача не містить найменування Позивача, оскільки такі доводи не відповідають дійсності, що підтверджується матеріалами справи. Зазначені акти індивідуальної дії містять найменування Позивача, у тому числі, містять посилання на , що дає змогу ідентифікувати саме Позивача за вказаним в актах найменуванням. При цьому відсутність знаку лапок (") у назві Позивача жодним чином не вказує на невідновність актів індивідуальної дії вимогам Закону № 877-V.

Окрім того, судом не встановлено порушення Відповідачем встановленої Законом № 877-V процедури проведення перевірки, натомість встановлено, що акт перевірки та довідка про суму необґрунтованої виручки (розрахованої відповідно до відсотка здійсненої оплати послуг та боргу) підписані Товариством без зауважень.

У свою чергу відповідно до пункту 1, пункту 3, підпункті 8, 11, 13 пункту 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 № 209, Головному управлінню підпорядковуються установи та організації, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держпродспоживслужби на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння), окрім іншого: перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; організовує надання споживачам консультацій з питань захисту їх прав; сприяє реалізації в Україні Керівних принципів для захисту інтересів споживачів, прийнятих Генеральною Асамблеєю ООН 09.04.1985.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, вживає у межах повноважень, передбачених законом, заходів щодо усунення порушень вимог закону і притягнення винних у таких порушеннях осіб до відповідальності згідно із законом.

Разом з тим основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України "Про ціни і ціноутворення" від 21.06.2012 № 5007-VI(далі - Закон № 5007-VI), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 1 Закону № 5007-VIвстановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" (частина перша статті 2 Закону № 5007-VI).

Частиною першою статті 10 Закону № 5007-VI встановлено, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Згідно з статтею 12 Закону № 5007-VIдержавні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.

Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв`язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади, державні колегіальні органи та органи місцевого самоврядування під час встановлення державних регульованих цін на товари до складу таких цін обов`язково включають розмір їх інвестиційної складової частини.

Державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (частина перша статті 13 Закону № 5007-VI).

Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону № 5007-VI до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за: 1) порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки; 2) стягнення плати за товари, які згідно із законодавством надаються безоплатно, - штраф у розмірі 100 відсотків вартості проданих (реалізованих) товарів; 3) надання уповноваженим органам недостовірних відомостей - штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 4) невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій - штраф у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суми адміністративно-господарських санкцій зараховуються до державного бюджету.

Сума необґрунтованої виручки, одержаної суб`єктами господарювання, які на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача, повертається споживачам.

Таким чином, Головне управління наділене повноваженнями застосовувати до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а також за порушення вимог законодавства про захист прав споживачів.

При цьому відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пунктів 2, 5, 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIIIвиконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За приписами пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 2189-VIIIдержавна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на таких принципах, зокрема, регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей.

Згідно з пунктом 4 частини першої, пунктом 2 частини третьої статті 4 Закону № 2189-VIII до повноважень Кабінету Міністрів України належать затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування; до повноважень органів місцевого самоврядування належать встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 Закону № 2189-VIIIдо житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з статтею 6 Закону № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Із зазначених норм випливає, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у житловому будинку за своєю природою є житловими послугами.

Відповідно до статті 10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.

Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів накомунальні послугиз обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону № 2189-VIII).

При цьому Закон № 2189-VIII набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційно опублікований Закон № 2189-VIII був у Голосі України09.12.2017 № 231, в Офіційному віснику України 19.12.2017, в Урядовому кур`єрі від 10.01.2018 № 5.

За приписами пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII, визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., № 47) з дня введення в дію цього Закону, крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № 1875-IVпередбачалося, що встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону належало до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг. Натомість, Закон № 2189-VIII встановив, що до повноважень органів місцевого самоврядування належать встановлення цін/тарифів лише на комунальні послуги відповідно до закону.

Водночас пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII встановлено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

З дати введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. Виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору.

У разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про форму (зміну форми) управління багатоквартирним будинком договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцем таких послуг або управителем, визначеним згідно із цим Законом до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, втрачають чинність з дати, визначеної зборами співвласників (загальними зборами об`єднання співвласників) багатоквартирного будинку, або з дати початку виконання зобов`язань за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеним за правилами, визначеними цим Законом, але не раніше ніж через два місяці після направлення особою, уповноваженою на це зборами співвласників (загальними зборами об`єднання співвласників) багатоквартирного будинку, такому виконавцю, управителю письмового повідомлення про припинення договорів.

У такому разі виконавець або управитель не пізніше 30 днів з дати припинення договорів має здійснити остаточне нарахування плати за надані послуги відповідно до фактичних нарахувань та обсягів наданих відповідних послуг.

Пільги та субсидії для відшкодування витрат з оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надаються протягом строку дії договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

До затвердження Кабінетом Міністрів України Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком сторони укладають договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за формою та на умовах, погоджених між управителем та співвласниками, а в разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах - виконавчим органом місцевої ради (або іншим органом - суб`єктом владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг). Умови таких договорів, що суперечать положенням Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком після його затвердження Кабінетом Міністрів України, не застосовуються, а регулювання відносин сторін договору в цій частині здійснюється згідно з відповідними нормами Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

У взаємозв`язку з наведеним, судом встановлено, що у даному випадку відсутні докази обрання органом місцевого самоврядування Позивача управителем. Отже, з дати введення в дію норм Закону № 2189-VIII, вирішення питань щодо зміни тарифів на житлові послуга мали вирішуватися між Виконавцями та Споживачами на договірних засадах у порядку, визначеному Законом № 2189-VIII. Відповідно, до такого врегулювання чинними лишалися існуючі до набрання законом чинності умови.

Натомість взаємовідносини з надання житлових послуг між Позивачем та Третьою особою виникли на підставі договору № 5-165 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 24.06.2014, щодо якого відсутні докази про розірвання чи визнання недійсним (нікчемним). Водночас доказів укладання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними Законом № 2189-VIII, учасниками справи судом не надано. При цьому як вже зазначалося рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради від 23.01.2018 № 6/1, яке не скасовувалось та нечинним не визнавалось, за результатами розгляду листа директора Товариства, було встановлено скориговані тарифи на послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, які надає Товариство, зокрема, для житлових приміщень за 1 м2 загальної площі квартири 4, 95 грн. Отже, суд не встановив, а Товариством не доведено правомірності встановлення ним нового тарифу з утримання будинків і споруд та прибудинкової території 6, 85 грн на 1 м2 площі.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні адміністративного позову відмовлено, судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодуванню не підлягають, як і не підлягає задоволенню клопотання позивача за вх. №15373/22 від 19 липня 2022 року про покладення на відповідача судових витрат в сумі 8 000 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.