Справа № 120/4635/22
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 листопада 2022 р. Справа № 120/4635/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області; Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №12 від 21.04.2022, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи, зазначений в трудовій книжці НОМЕР_1 від 23.08.1985, а саме з 23.08.1985 по 04.04.1988 в колективному сільськогосподарському товаристві імені Енгельса Новопсковського району Луганської області;

- зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2022 про призначення пенсії за віком.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що вона звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, однак, відповідачем рішенням від 21.04.2022 №12 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, на переконання сторони позивача до стажу протиправно не зараховано період роботи з 23.08.1985 по 04.04.1988 в колективному сільськогосподарському товаристві імені Енгельса Новопсковського району Луганської області.

Представник позивача зазначає, що наразі Новопсковський район Луганської області перебуває в окупації, тому відсутня можливість отримати уточнюючі довідки у трудових архівах, підприємствах, установах, організаціях на окупованій території.

З огляду на вищезазначене, позивач вважає рішенням відповідача від 21.04.2022 №12 протиправним та таким, що порушує її законні права та інтереси.

Ухвалою від 22.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того, вирішено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язано надати суду у строк визначений для подання відзиву всі належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для прийняття рішення №12 від 21.04.2022.

06.07.2022 представником відповідача подано до суду витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому Головне управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що за поданими позивачем документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 23.08.1985 по 04.04.1988 в колективному сільськогосподарському товаристві імені Енгелься Новопсковського району Луганської області у зв`язку з відсутність уточнюючої довідки, яка б підтвердила відпрацьований річний мінімум трудової участі.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Представник відповідача 1 вказує, що наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу (при його обчисленні) часу роботи колгоспника є невиконання встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин.

Так, у графі 6 трудової книжки колгоспника на проти кожного запису зазначається документ, на підставі якого внесений запис, його дата та номер.

Відповідно до трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 НОМЕР_1 (графа 6) записи про відпрацьовані трудодні позивачки внесені на підставі особових рахунків без зазначення дати та номера. У свою чергу, позивачем уточнюючої довідки за період роботи 23.08.1985 по 04.04.1988 до органів ПФУ не надано. Тому, замість стажу роботи в колгоспі з 23.08.1985 по 04.04.1988, як зазначає сторона відповідача, позивачці зараховано період догляду за дитиною до трьох річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, представник відповідача 1 звертає увагу, що оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач 2).

Ухвалою суду від 11.07.2022 вирішено залучити до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

18.07.2022 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій останні заперечує доводи ГУ ПФУ у Вінницькій області. Однак, подану відповідь на відзив суд до уваги не бере, оскільки відповідно до частини 3 статті 263 КАС України заявами по суті в даній категорії справ є позов та відзив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що 18.04.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, у зв`язку з досягненням 60-річного віку.

За результатом розгляду поданих позивачем документів, ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішенням від 21.04.2022 №12 про відмову у призначенні пенсії. За змістом рішення зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 роки 02 місяців 13 днів.

Водночас до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача:

- з 15.01.1977 по 15.11.1977 після надходження акту перевірки право на зарахування до страхового стажу згідно довідки буде переглянуто з урахуванням висновків акту;

- з 23.08.1985 по 04.04.1988 відсутня уточнююча довідка.

Відповідно до Акту №0200-1102-1/2177 складного за результатами проведення перевірки достовірності та обгрунтованості видачі довідки про призначення (перерахунку) пенсії від 02.05.2022, за результатами перевірки достовірності нарахованих сум заробітної плати гр. ОСОБА_2 встановлено, що суми заробітної плати, які зазначені в архівній довідці №01-19/159 від 14.02.2022 за період з 01.01.1977 по 30.11.1977 відповідають сумам нарахованої заробітної плати.

Позивач вважає рішення від 21.04.2022 №12 протиправним, в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 23.08.1985 по 04.04.1988, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходив з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини 4 статті 24 вищезазначеного Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з абз. 1 та 2 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, робота, здійснювана на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Водночас з вищезазначеного вбачається, що страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно з законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

У рішенні від 21.04.2022 №12 позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи з 23.08.1985 по 04.04.1988 в колективному сільськогосподарському товаристві імені Енгельса Новопсковського району Луганської області, оскільки відсутня уточнююча довідка.

З приводу зазначено, суд вказує, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника, а в разі відсутності трудової книжки або ж якщо в останній відсутні певні записи або вони є неточними, підтвердження трудового стажу здійснюється за допомогою інших даних та документів.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року у справі № 242/2536/16-а.

Водночас порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310).

Згідно п.п. 1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема трудова участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , відповідно до записів якої ОСОБА_1 23.08.1985 прийнята прийнята в ччлени колгоспу імені Енгельса Новопсковського району (наказ № 3 від 03.09.1985); 04.04.1988 звільнена з членів колгоспу (наказ № 2 від 27.02.1987).

Окрім того, трудова книжка колгоспника містить відомості щодо виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві ОСОБА_1 , однак відповідачем не враховано період роботи позивача з 23.08.1985 по 04.04.1988, оскільки у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 (графа 6) відсутні дата та номер особового рахунку, на підставі якого внесено відомості про відпрацьовані трудодні позивачки.

Тому, на переконання пенсійного орану, без надання уточнюючої довідки такий період роботи неможливо врахувати до стажу ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

При цьому, сторона позивача вказує, що не має можливості надати уточнюючу довідку з колгоспу імені Енгельса Новопсковського району Луганської області або з архівної установи, з огляду на тимчасову окупацію території Луганської області.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що записи трудової книжки позивачки є чіткими, зрозумілими, не підлягають подвійному тлумаченню, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 23.08.1985 по 04.04.1988.

Відтак, рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2022 №12 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.08.1985 по 04.04.1988 в колективному сільськогосподарському товаристві імені Енгельса Новопсковського району Луганської області, то така вимога є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, з приводу вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2022 про призначення пенсії за віком, суд зазначає, що рішення від 21.04.2022 №12, яке визнано судом протиправним прийняте за результатом розгляду заяви позивача від 18.04.2022, а не від 16.03.2022, відтак, відповідача 1 належить зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком саме від 18.04.2022.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В той же час, положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача за рахунок відповідача 2 підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 793,92 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок прийняття протиправного рішення суб`єктом владних повноважень (ГУ ПФУ в Харківській області), і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №12 від 21.04.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.08.1985 по 04.04.1988 в колективному сільськогосподарському товаристві імені Енгельса Новопсковського району та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2022 про призначення пенсії за віком.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 793,92 грн. (сімсот дев`яносто три гривні дев`яносто дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, м. Харків, Харківська область, 61022, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 21.11.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна