Справа № 620/1250/22
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року Чернігів Справа № 620/1250/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області № 500 від 18.11.2021 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та безоплатну передачу у власність земельних ділянок» позивачу земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:000:0129;

- зобов`язати Варвинську селищну раду Прилуцького району Чернігівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:000:0129, загальною площею 2,0000 га, що знаходиться на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради та передати її у власність позивачу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку, тому у відповідача були відсутні підстави для повторної перевірки проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а відтак і для відмови у затвердженні проекту землеустрою. Також зазначає, що відповідачем, під час готування проекту рішення № 548 Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 09.12.2021 «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності» було використано технічну документацію позивача, зокрема, кадастрові номери та площі земельних ділянок, які повністю співпадають з даними Державного реєстру документів із землеустрою, що були виготовлені раніше.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність через невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Зазначає, що в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 455 «Деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності в державній реєстрації земельних ділянок» земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0129 зареєстрована 08.10.2021 відділом Держгеокадастру у Варвинському районі, а площа земельної ділянки не узгоджується із площею, зазначеною у рішенні № 304, яким надано дозвіл позивачу на розробку проекту землеустрою. Стверджує про відсутність погодження меж земельної ділянки із землевласником (Варвинською селищною радою) та відсутність в пояснювальній записці, яка є складовою документації із землеустрою, опису та обґрунтування проектного рішення. Відповідач заначає, що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. З огляду на наведене, розробник документації перед початком розробки даної документації повинен був одержати від Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області більш ґрунтовнішу інформацію про місце розташування та характеристику об`єкту щодо якого він проводить роботу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області № 304 від 14.07.2021 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», зокрема, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,50 га (а.с. 20-24).

На виконання умов договору ФОП ОСОБА_2 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , площею 1,7002 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель комунальної власності на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 37-73).

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою, проте рішенням Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 18.11.2021 № 500 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та безоплатну передачу у власність земельних ділянок» позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 1,7002 га, кадастровий номер :05:000:0129 для ведення особистого селянського господарства, на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 26-29).

Підставою винесення вказаного рішення стала невідповідність положень проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, громадяни, які зацікавлені у реалізації свого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, звертаються до відповідної сільської, селищної, міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яку орган місцевого самоврядування зобов`язаний розглянути у місячний строк.

У відповідності до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Частиною восьмою статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Як слідує з оскаржуваного рішення від 18.11.2021 № 500 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та безоплатну передачу у власність земельних ділянок» в ньому відсутні посилання на норми законів та нормативно-правових актів, яким не відповідає документація із землеустрою.

Суд також не знаходить поважними посилання відповідача у відзиві на порушення вимог Тимчасового порядку взаємодії між державними кадастровими реєстраторами територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, на не узгодженість площі земельної ділянки з рішенням № 304 від 14.07.2021, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, на відсутність погодження земельної ділянки з іншими землевласниками, оскільки вказані обставини не слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатну передачу у її власність.

Суд звертає увагу, що в силу вимог абзацу другого частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області № 500 від 18.11.2021 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та безоплатну передачу у власність земельних ділянок» в частині відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 1,7002 га, кадастровий номер :05:000:0129 для ведення особистого селянського господарства, на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, є невмотивованим, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:000:0129, загальною площею 2,0000 га, що знаходиться на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради та передати її у власність позивачу задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 20.03.2018 у справа № 461/2579/17, від 20.03.2018 у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а, від 12.04.2018 у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним повноваженням є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у цій справі, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що відповідно до першого абзацу частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Натомість, другий абзац частини четвертої вищевказаної статті передбачає, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:000:0129, що знаходиться на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради та передання її у власність.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 681,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (вул. Шевченка, 38, смт. Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області № 500 від 18.11.2021 «Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та безоплатну передачу у власність земельних ділянок» в частині відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 1,7002 га, кадастровий номер :05:000:0129 для ведення особистого селянського господарства, на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області.

Зобов`язати Варвинську селищну раду Прилуцького району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:000:0129, що знаходиться на території Журавського старостинського округу Варвинської селищної ради та передання її у власність.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 681,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.11.2022.

Суддя В.О. Непочатих