Справа № 260/4021/22
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2022 року м. Ужгород№ 260/4021/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ) , начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, майстра сержанта ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 ( військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, майстра сержанта ОСОБА_3 .

Позиції сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період дії воєнного стану в Україні Позивач неодноразово перетинав державний кордон України на законних підставах. Однак, 04 жовтня 2022 року, незважаючи на наявні всі документи, які надають право на виїзд поза межі території України, начальником 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, майстра сержанта ОСОБА_4 , винесено Рішення про відмову в перетинанні державного кордону громадянину України, який досяг 16 - річного віку стосовно позивача. Підставою для такого рішення вказані «Закон України «Про правовий режим воєнного стану» та Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». Позивач з таким рішенням відповідача не згідний з підстав того, що являється батьком на утриманні якого знаходяться двоє малолітніх дітей, а саме донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

03 листопада 2022 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) надійшов відзив на позов, відповідно до якого зазначає, що, у відповідності до Закону України «Про прикордонний контроль» у зв`язку з відсутністю у Позивача документів, необхідних для в`їзду до держави прямування (він не входить у категорію осіб до 18 років та старше 60 років), транзиту, в передбачених законодавством випадках, (рішення Голови Державної прикордонної служби України, від 24.02.2022 №23- 6122/0/6-22-Вих), було винесено Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16 - річного віку. Таким чином, інспектором прикордонного контролю було правомірно прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону України. Просить відмовити у задоволенні позову.

10 листопада 2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що позивач, у відповідності до абзацу 5 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Відтак, з огляду на вищезазначене приходить висновку, що позивач має право на перетин державного кордону України як особа, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а рішення про відмову позивачу у перетинанні кордону є протиправним та підлягає скасуванню.

Обставини встановлені судом.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є громадянином України, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Ужгородським РВ ГУМВС України в Закарпатській області 29 липня 2009 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.12.2014 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2017 року по справі №308/9129/17 шлюб між ними було розірвано.

Від даного шлюбу у них є двоє дітей, донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвами про народження : від 15.12.2010 р. Серії НОМЕР_4 та від 07.03.2014 року №2759432 .

15 липня 2022 року. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, було розглянуто цивільна справа № 308/5133/22 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_7 , про визначення місця проживання дітей. За результатами розгляду даної справи судом було прийнято

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 липня 2022 року №308/5133/22 визначено місця проживання неповнолітніх дітей, а саме: «Визначити місце проживання малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . разом з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .» Відповідно до відмітки Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області рішення вступило в законну - 16.08.2022 року.

27 липня 2022 року Позивач здійснював виїзд за межі території України, а саме перетинав державний кордон України через пункт пропуск до Угорщини. 28 липня 2022 року Позивач повернувся на території України через пункт пропуску «Тиса».

02 вересня 2022 року Позивач повторно здійснював виїзд за межі території України, а саме перетинав державний кордон України через пункт пропуск «Тиса». 14 вересня 2022 року Позивач повернувся на території України через пункт пропуску «Тиса».

Вказане вище підтверджується відповідними штемпелями в паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_5 виданого 18 жовтня 2019 року.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2022 року позивач з метою перетину державного кордону України прибув до пункту пропуску через державний кордон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б)

Для проведення паспортного контролю посадовій особі Державної прикордонної служби України позивач надав: паспорт громадянина України для виїзд за кордон, копію рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2017 року по справі №308/9129/17 про розірвання шлюбу, рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 15.07.2022 по справі № 308/5133/22, про визначення місця проживання дітей, оригінал свідоцтва про народження дітей.

За наслідками проведеного паспортного контролю начальником 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, майстра сержанта ОСОБА_4 , винесено Рішення про відмову в перетинанні державного кордону громадянину України, який досяг 16 - річного віку стосовно позивача від 04 жовтня 2022 .

Вказану відмову аргументовано тим, що:
" на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Закону України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 р.» громадянина України ОСОБА_8 обмежено у праві виїзду з України з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону під час воєнного стану.
Другий примірник вказаного рішення отримано позивачем особисто 04.10.2022, про що свідчить його підпис на наявній у матеріалах справи копії оскаржуваного рішення.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Статтею 19 частиною 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно статті 106 частини 1 пункту 20 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Статтею 64 Конституції України визначено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 14 частини 1 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 року № 1710-VI (далі по тексту - Закон України № 1710-VI), іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року за № 133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 воєнний стан в Україні продовжується з 05:30 год 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (тобто до 25 травня).

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 року № 341/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022 воєнний стан в Україні продовжується з 05:30 год 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Так, згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 8 частини 1 пункту 6 Закону України № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно із пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Так, статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 1995 року № 57 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Відповідно до пунктів 2-6 зазначених Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до статті 1 частини 1 абзацу 5 Закону України № 3543-ХІІ, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 23 частиною 1 Закону № 3543-XII передбачено підстави для звільнення від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані.

Згідно абзацу 5 ч. 1 цієї ж статті, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.
У зв`язку з введенням в Україні правого режиму воєнного стану відповідно до Указу Президента № 64/2022 та на виконання вимог Закону України № 389-VIII Адміністрацією Державної прикордонної служби України листом від 17.03.2022 №23-6855/0/6-22-Вих "Щодо порядку організації виїзду за кордон на період дії правового режиму воєнного стану" органам Держприкордонслужби надано відповідні роз`яснення.

Відповідно до пункту 3 підпункту 4 вказаного листа обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років не застосовуються до осіб, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Підтверджуючими документами можуть бути: свідоцтво про народження дитини (дітей) + свідоцтво про смерть матері дитини / рішення суду про позбавлення матері батьківських прав / визнання безвісти відсутньою / рішення суду про розлучення з визначення місця проживання з батьком.

З огляду на вищенаведене, суд приходить висновку про те, що позивач, у відповідності до статті 23 частини 1 абзацу 5 Закону України № 3543-XII, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Відтак, суд, з огляду на вищезазначене приходить висновку, що позивач мав право на перетин державного кордону України як особа, яке не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що рішення про відмову позивачу у перетинанні кордону є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 14 Закону України № 1710-VI рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону в кожному випадку повинно бути обґрунтованим, із зазначенням конкретних причин відмови.

Водночас, відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано конкретних документів, які повинні були бути подані позивачем для виїзду за кордон, однак не подані. Відповідачем не вказано такого переліку також і під час розгляду справи в суді.

При цьому суд наголошує, що можливість підтвердження позивачем наявності права на перетин кордону України прямо залежить від чіткого визначення відповідачем конкретного та вичерпного переліку необхідних для цього документів, чого зроблено не було.
Статтею 78 частиною 1 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватись судом якщо обставини визнаються сторонами та в суду не виникає сумніву в їх достовірності, відтак, обставини щодо подання під час проходження паспортного контролю саме зазначених документів та відсутність у посадової особи держприкордонслужби обґрунтованих підстав вважати їх підробленими - судом не доводяться.

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією а законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);) безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню на предмет його відповідності наведеним критеріям суд зазначає, що таке рішення прийняте без дотримання принципу рівності перед законом, є необґрунтованим та непропорційним.

Зважаючи на викладене та наведені вище мотиви суд дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем Рішення про відмову в перетинанні державного кордону громадянину України, який досяг 16 - річного віку стосовно позивача від 04 жовтня 2022 позивачу, а тому, базуючись на сукупності встановлених дійсних обставинах справи, враховуючи підстави прийняття такого рішення, керуючись релевантними нормами законодавства, таке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (зокрема, від 09.12.1994, справа "Руїс Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91; від 21.01.1999, справа "Гарсія Руїз проти Іспанії") - Суд нагадав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, встановленим статтею 2 частини 2 КАС України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, майстра сержанта ОСОБА_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії - задовольнити .

2.Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 04 жовтня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у перетинанні державного кордону на виїзд з України.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_2 прикордонний загін ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) судові витрати у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві грн.40 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова