Справа № 260/1684/22
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2022 року м. Ужгород№ 260/1684/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Плеханова З.Б
при секретарі Грин-Лумей В.Г.
за участю
позивача: ОСОБА_1 представника позивача - адвоката Попович Ш.О.
відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, представник - не з`явилися
відповідача-2:Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, представник - не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії та зобов`язання врахувати пільговий стаж та призначити пенсію

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить:
1. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №52 від 20.10.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б) статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в частині не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до пільгового стажу роботу в відокремленому структурному підрозділі «Закарпатська геологорозвідувальна експедиція» дочірнього підприємства ПрАТ «Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» з 31.03.1988 по 15.04.1999 та навчання в Київському геологорозвідувальному технікумі Міністерства геології СРСР з 01.09.1983 по 13.04.1994 таз 02.06.1986по01.03Л988;
2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б) статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до пільгового стансу роботу в відокремленому структурному підрозділі «Закарпатська геологорозвідувальна експедиція» дочірнього підприємства ПрАТ «Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» з 31.03.1988 по 15.04.1999 та навчання в Київському геологорозвідувальному технікумі Міністерства геології СРСР з 01.09,1983 по 13.04.1994 та з 02.06.1986 по 01.03.1988 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б) ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - з 13.10.2021.
3. стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області () судові витрати.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне Управління ПФУ в Житомирській області (місто Житомир, ВУЛ. ОЛЬЖИЧА , будинок 7, Код ).

Позиції сторін.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із завою про призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки все своє життя працював на геологорозвідувальних шахтах та експедиціях, у тому числі Закарпатській, однак листом №0700-0204-8/42080 від 01.11.2021 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, повідомлено позивача, що до його пільгового стажу роботи не зарахували період навчання в Київському геологорозвідувальному технікумі з 01.09.1983 по 25.02.1988, оскільки з 11.05.1984 по 14.05.1986 проходив військову службу в армії. Також не зараховано до стажу період роботи в Закарпатській геологорозвідувальній експедиції з 31.03.1988 по 15.04.1999, оскільки позивачем не було подано відповідачу довідку про її ліквідацію.
31 травня 2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на даний адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача від 13.10.2021р. та доданих до неї документів, рішенням Головного управління № 52 від 20.10.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з неможливістю підтвердити спеціальний стаж роботи позивача. Згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 35 років 1 місяць 17 днів, із них стаж за вислугу років -10 років 8 місяців 16 днів. До страхового стажу роботи не зараховано період навчання в Київському геологорозвідувальному технікумі з 01.09.1983 р. по 25.02.1988 р., оскільки період навчання дублюється з періодом проходження військової служби з 11.05.1984 р. по 14.05.1986 р. До стажу за вислугу років не зараховано період роботи в Закарпатській геологорозвідувальній експедиції з 31.03.1988 р. по 15.04.1999 р.. оскільки відсутня довідка про ліквідацію геологорозвідувальної експедиції.
Позивач до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах для підтвердження пільгового стажу за період з 31.03.1988 р. по 15.04.1999 р надав лише архівну довідку Берегівської міської ради Закарпатської області №2144 від 08.09.2021р. У вищезазначеній довідці, вказані лише відомості щодо наказів про прийняття та звільнення позивача з роботи на посаді помощник машиниста буровой установки механ., колонкового бурения скважин; 3-й разряд. Відомостей щодо характеру (виду) виконуваних робіт архівна довідка №2144 від 08.09.2021р. не містить. Підсумовуючи вищенаведене та враховуючи відповідність дій Головного управління нормам чинного законодавства, котрим врегульовані наявні спірні правовідносини, повідомляємо про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
19 травня 2022 року, від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшли матеріали відмовної пенсійної справи за заявою ОСОБА_1 .
15 червня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого з доводами позивача викладеними у відзиві не погоджується з мотивів аналогічних викладених у позові.
10 листопада 2022 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на даний адміністративний позов, відповідно до якого зазначено, що згідно поданих документів страховий стаж Позивача становить 35 років 01 місяць 17 днів, в тому числі безпосередньо зайнятих на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах становить 10 років 08 місяці 16 днів, що не дає права на зниження пенсійного віку відповідно до підпункту 2-1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону. Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та рішенням від 20 жовтня 2021 року у призначенні пенсії Позивачу відмовлено через відсутність стажу на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах - 12 років 6 місяців. Отже, вважає дії Управління є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2021р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років №22308 відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням Головного Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 52 від 20.10.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з неможливістю підтвердити спеціальний стаж роботи позивача.
Листом Головного управління №0700-0204-8/42080 від 01.11.2021 року ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про відмову в призначенні пенсії, та надано роз`яснення про причини відмови, порядок їх усунення, а також надіслано протокол страхового стажу взятого для розрахунку.
Згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 35 років 1 місяць 17 днів, із них стаж за вислугу років -10 років 8 місяців 16
До страхового стажу роботи не зараховано період навчання в Київському геологорозвідувальному технікумі з 01.09.1983 по 25.02.1988 р., оскільки період навчання дублюється з періодом проходження військової служби з 11.05.1984 р. по 14.05.1986 р.
До стажу за вислугу років не зараховано період роботи в Закарпатській геологорозвідувальній експедиції з 31.03.1988 р. по 15.04.1999 р.. оскільки відсутня довідка про ліквідацію геологорозвідувальної експедиції.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.09.1983 по 25.02.1988, навчався в Київському геологорозвідувальному технікумі , однак 11.05.1984 був призваний на строкову військову службу, де перебував до 14.05.1986, після чого продовжив своє навчання до 01.03.1988. Вказане підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 , військовим білетом серії НОМЕР_3 , архівною довідкою №062-72-26 від 02.11.2021 року та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №428 від 13.09.2021р.
Як вбачається з записів у трудовій книжки серії НОМЕР_4 від 18.07.1986 під номерами 6-9 містяться записи про прийом ОСОБА_1 на роботу до відокремленого структурного підрозділу «Закарпатська геологорозвідувальна експедиція», переведення по роботі та звільнення 15.04.1999 р..
Згідно копії наказу №194 від 31.10.2012 ДП «Західукргеологія», ліквідовано відокремлений структурний підрозділ - «Закарпатську геологорозвідувальну експедицію дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» (). Строк ліквідації встановлено до 15.01.2013.
З метою отримання більш детальної інформації відповідачем було скеровано запит до відокремленого підрозділу ДП «Західукргеологія» «Львівська геологорозвідувальна експедиція» ().
Листом №51 від 22.02.2022 повідомлено, що для отримання інформації про ліквідацію Закарпатської геологорозвідувальної експедиції слід звернутись саме до ДП «Західукргеологія» як до ліквідатора.
28 квітня 2022 року, було скеровано адвокатський запит до ДП «Західукргеологія».
Листом від 11 травня 2022 року №01-415/15 ДП «Західукргеологія», повідомила , що документи ліквідованого структурного підрозділу Закарпатської ГРЄ за 1981-2013р.р. були передані на державне зберігання в архівний відділ Берегівської міської ради Закарпатської області.
Так, архівною довідкою Берегівської міської ради №2144 від 08.09.2021 шляхом вивчення книг наказів з кадрових питань за 1988 та 1999 роки були знайдені відповідні оригінальні записи про прийом та звільнення позивача із ВСП «Закарпатська геологорозвідувальна експедиція».

У книзі наказів з кадрових питань (про прийом) Закарпатської геологорозвідувальної експедиції за 1988 рік (типова міжвідомча форма № Т-1) значаться наступні дані:
- «Приказ № 207 о приеме на работу от 31 марта 1988г.; ф.и.о. - ОСОБА_2 ; зачислить на работу с 31 марта 1988г.; отдел - Буровая ГРП; категория персонала - рабочий; профессия - помощник машиниста буровой установки механ., колонкового бурения скважин; 3-й разряд; оклад - сдельно 0,82, повременно 0,77 + полевое довольствие за время работьі в поле; подпись руководителя» (так у документі).
Підстава: Книга наказів (про прийом) начальника Закарпатської ГРЕ з кадрових питань (особового складу) за 1988 рік. Арк. 149.

У книзі наказів з кадрових питань (про звільнення) Закарпатської геологорозвідувальної експедиції за 1999 рік (типова міжвідомча форма № Т-8) значаться наступні дані :
-Наказ № 29 про припинення трудового договору від 6 квітня 1999 р., п. і; по б. - ОСОБА_1 ; відділ - Бурова ГРП; категорія - ІТР; посада - буровий майстер; причина звільнення - п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням чисельності) з виплатою місячної вихідної допомоги; звільнити з 15 квітня 1999 року на підставі протоколу № 25 від 5.04.99р.; підпис керівника (так у документі).
Підстава: Книга наказів (про звільнення) начальника Закарпатської геологорозвідувальної експедиції з кадрових питань (особового складу) за 1999 рік. Арк. 37.

У книгах нарахування заробітної плати працівникам Закарпатської геологорозвідувальної експедиції значиться « ОСОБА_2 », якому за період роботи з квітня 1988 року по грудень 1995 року включно вказано помісячну кількість днів .
Підстава: Книга нарахування заробітної плати працівникам Закарпатської геологорозвідувальної експедиції за 1988 - 1995 роки.

Актом №236 про результати перевірки архівного відділу Берегівської МР щодо довідки для призначення пенсії ОСОБА_1 , відповідачем підтверджено факт існування наказів про прийом та звільнення, однак у зв`язку із відсутністю в архівному відділі документів щодо завершення ліквідації зроблено було висновок про те, що довідка №2144 не відповідає первинним документам.

На виконання вказаного акту перевірки Берегівською міською радою повторно надано архівну довідку №3532/03-16 від 02.12.2021, якою знову підтверджено факт існування наказів про прийом та звільнення позивача з роботи.
Крім того, відповідно до листа №03-1083/13 від 08.07.2013 дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» 02.04.2013 державним реєстратором Виконавчого комітету Львівської міської ради зроблено запис в ЄДР за №5002718 про закриття «Закарпатської геологорозвідувальної експедиції дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія».

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення (надалі, також - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Відповідно до приписів частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно абз. 2 п. 11 «Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії», затвердженого постановою Правління ПФУ №18-1 від 10.11.2006, для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).
Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Дана норма кореспондується зі змістом ст.48 Кодексу законів про працю України.
Згідно статті 62 Закону №1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків:
- основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка;
- лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.
Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.
Така правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
У відмові відповідач послався на п. 2-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно пункту 2-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до п. б) статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо - геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Суд зазначає, що записи у трудовій книжці позивача не містить жодних виправлень чи пошкоджень у датах прийняття та звільнення, що виключає можливість виникнення сумнівів щодо точності періодів, протягом яких позивач працював в Закарпатській геологорозвідувальній експедиції.

Крім того , суд звертає увагу на ст. 2 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", де пенсія за вислугу відноситься до трудових пенсій.
Відповідно до ст. 56 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" військова служба зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

У п.3.4 Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 №4-рп/2007 вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54 ) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
У відповідності до частини другої ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з врахуванням чого у відповідності до ст. 139 КАСУ з відповідача підлягає стягненню на користь позивача половина сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 242-246 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місто Житомир, ВУЛ. ОЛЬЖИЧА , будинок 7, Код ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №52 від 20.10.2021 про відмову у призначенні пенсії .
3.3обовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місто Житомир, ВУЛ. ОЛЬЖИЧА , будинок 7, Код ) зарахувати ОСОБА_1 :
- до страхового стажу період навчання в Київському геологорозвідувальному технікумі Міністерства геології СРСР та період проходження військової служби загалом з 01.09.1983 року по 25.02.1988 рік
- до пільгового стажу період роботи в Закарпатській геологорозвідувальній експедиції з 31.03.1988 року по 15.04.1999 рік.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місто Житомир, ВУЛ. ОЛЬЖИЧА, будинок 7, Код ) прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з дати звернення із заявою з 13.10.2021 року.
5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місто Житомир, ВУЛ. ОЛЬЖИЧА , будинок 7, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992 ( дев`ятсот дев`яносто дві) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текс рішення виготовлено та підписано 23 листопада 2022 року.