Справа № 640/823/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/823/22 Головуючий у І інстанції - Скочок Т.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 році у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 08.12.2021 № 649 в частині увільнення полковника ОСОБА_1 від посади директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України та зарахування у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України;

- поновити полковника ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України з 09.12.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав на те, що підставою для його увільнення з займаної посади стало те, що він з 14.04.2021 має статус викривача корупційного кримінального правопорушення, оскільки за його заявою Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000 від 14.04.2021. На підставі наведеного, Позивач вважає наказ Міністра оборони України та зарахування його у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України таким, що порушує його права, свободи та інтереси, як особи, яка визнана у кримінальному провадженні викривачем, і тому він не може бути увільнений від займаної посади, оскільки це заборонено статтею 53-4 Закону України «Про запобігання корупції».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 жовтня 2022 року.

Для з`ясування питання щодо подання Позивачем, після отримання від посадової особи структурного підрозділу Міноборони 14.04.2021 року пропозиції та обіцянки надати йому неправомірну вигоду, рапорту безпосередньому керівнику - Міністру оборони України, в розгляді справи було оголошено перерву до10 листопада 2022 року.

Під час апеляційного провадження Національним агентством з питань запобігання корупції надіслано заяву про вступ у справу, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - ОСОБА_1 .

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року заяву Національного агентства з питань запобігання корупції про залучення у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ОСОБА_1 - задоволено.

Залучено до участі в справі Національне агентство з питань запобігання корупції, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - ОСОБА_1 .

Крім того, Національним агентством з питань запобігання корупції у вищевказаній заяві було надано пояснення щодо суті даного адміністративного позову, які остання просила їх врахувати.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Наказом Міністра оборони України по особовому складу від 24.07.2020 № 336, зокрема полковника ОСОБА_1 , Старшого інспектора Головної інспекції Міністерства оборони України увільнено від займаної посади і призначено директором Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України.

Наказом Міністра оборони України «Про оголошення службового становища полковника ОСОБА_1 » від 31.07.2020 № 127КП полковника ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України на всі види забезпечення та визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України з 01 серпня 2020 року.

Наказом Міністра оборони України «Про призначення службового розслідування» від 25.01.2021 № 15, відповідно до вимог статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 8 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730), пунктів 777, 781 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939 (зі змінами), з метою з`ясування причин і умов, що призвели до порушення порядку надання доступу до державної таємниці під час підготовки Контракту між Міністерством оборони України та турецькою компанією «STM», та установлення осіб, причетних до цього порушення, призначено службове розслідування.

Листом Тимчасово виконуючого обов`язків начальника Управління охорони державної таємниці Міністерства оборони України Юрія Прокопенка від 19.02.2021 № 410/101дск повідомлено Міністра оборони України Андрія Тарана , що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 25.01.2021 № 15 «Про призначення службового розслідування» у період з 27 січня по 18 лютого 2021 року комісією Міністерства оборони України проведено службове розслідування за фактом порушення порядку надання доступу до державної таємниці під час підготовки Контракту між Міністерством оборони України та турецькою компанією «STM», та установлення осіб, причетних до цього порушення.

За результатами службового розслідування встановлено наступне.

На виконання доручень Уряду від 18.05.2020 № 16196/0/2-20 та Міністра оборони України від 31.10.2020 № 15830/з/3 Департаментом військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України було підготовлено проект Контракту.

Відповідно до рішення Міністра оборони України від 14.12.2020 № 15830/з/6 під час візиту в Україну представників Турецької Республіки в залі підписання протокольних документів Міністерства оборони України 14 грудня 2020 року відбулося підписання трьох примірників Контракту з турецькою суднобудівною компанією «STM» щодо будівництва 01Х Корвету для Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 403/1/20/95, який має гриф секретності «Таємно».

Крім того, 14.12.2020 та 22.12.2020 були підписані ще два контракти між Міністерством оборони України (далі - Міноборони) та іншими турецькими компаніями, які також мають грифи секретності.

При перевірці та підготовці до процедури відправки до Турецької Республіки підписаних сторонами зазначених контрактів представниками Управління охорони державної таємниці Міноборони було виявлено, що на зворотному боці останнього аркуша одного з контрактів та на зворотному боці останніх аркушів додатків до нього наявні записи прописними літерами «Проведено операційний аудит. Начальник відділу аудиту управління коштами, обліку та звітності ДВА, підпис, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Проте, станом на 14.12.2020 ОСОБА_3 допуску та доступу до державної таємниці не мав.

Комісією зроблено висновок:

1. Факт порушення порядку надання доступу до державної таємниці під час роботи з Контрактом між Міністерством оборони України та турецькою суднобудівною компанією "STM" щодо будівництва 01Х Корвету для Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 403/1/20/95, мав місце.

2. Витоку секретної інформації за фактом цього порушення комісією не встановлено.

3. Причинами та умовами, що призвели до вищезазначеного порушення є:

- неналежне виконання ТВО начальника управління військово-технічного співробітництва Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міноборони полковником ОСОБА_5 абзаців 5, 23, 30 пункту 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 (зі змінами) (далі - Порядок № 939), в частині, що стосується виконання вимог режиму секретності, обмеження кола осіб, які допускаються до секретних робіт, невідкладного інформування керівника РСО підприємства, установи, організації про обставини, що можуть перешкодити збереженню державної таємниці;

- неналежне виконання Начальником відділу аудиту управління коштами, обліку та звітності Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони працівником Збройних Сил України ОСОБА_3 доручення директора Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони;

- неврахування у повному обсязі заступником Міністра оборони України Миронюком О.Ю. вимог пункту 116 Порядку № 939 щодо виконання вимог режиму секретності під час проведення секретних робіт.

З метою недопущення подібних порушень законодавства у сфері охорони державної таємниці у подальшому, притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності пропонується:

1. ТВО начальника управління військово-технічного співробітництва Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міноборони полковника ОСОБА_5 притягнути до дисціплінарної відповідальності.

2. З метою додержання вимог Закону України «Про державну службу» копію матеріалів службового розслідування направити до дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ апарату Міністерства оборони України для проведення дисциплінарного впровадження відносно ОСОБА_3 , Начальника відділу аудиту управління коштами, обліку та звітності Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони.

3. Директору Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони полковнику ОСОБА_1 посилити контроль за виконанням службових завдань підлеглим особовим складом.

4. ТВО директора Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міноборони полковнику ОСОБА_7 вказати на недостатній рівень виконання його підлеглими вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці.

5. Начальнику Управління охорони державної таємниці Міноборони:

- посилити роботу щодо забезпечення постійного контролю за дотриманням вимог режиму секретності в апараті Міноборони;

- з керівниками структурних підрозділів апарату Міноборони провести додаткове заняття щодо порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, а також порядку поводження з матеріальними носіями секретної інформації;

- про результати службового розслідування поінформувати Службу безпеки України встановленим порядком.

На підставі наведеного, вказаним листом Тимчасово виконуючий обов`язків начальника Управління охорони державної таємниці Міністерства оборони України Юрій Прокопенко просив Міністра оборони України Андрія Тарана затвердити Висновок службового розслідування від 19.02.2021 № 410/100 дск.

01.03.2021 Міністром оборони України Андрієм Тараном затверджено зазначений Висновок службового розслідування.

09.04.2021 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ апарату Міністерства оборони України Державному секретарю Міністерства оборони України Олександру Дубляну внесено подання, в якому зазначено, що вказаною комісією здійснено дисциплінарне провадження з метою визначення ступеня вини, характеру та тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку щодо неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем ОСОБА_3 , Начальником відділу аудиту управління коштами, обліку та звітності Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України за фактом створення передумов до витоку інформації з обмеженим доступом під час підготовки контракту між Міністерством оборони та іноземною компанією.

За результатами проведеного дисциплінарного провадження та розгляду дисциплінарної справи державного службовця ОСОБА_3 , Начальника відділу аудиту управління коштами, обліку та звітності Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, на засіданні дисциплінарної комісії дисциплінарного проступку не виявлено.

Відповідно до пункту 3 статті 77 Закону України «Про державну службу» дисциплінарною комісією запропоновано закрити дисциплінарне провадження стосовно державного службовця ОСОБА_3 .

Наказом Державного секретаря Міністерства оборони України Олександра Дубляна «Про закриття дисциплінарного провадження» від 20.04.2021 № 12ДС дисциплінарне провадження стосовно Начальника відділу аудиту управління коштами, обліку та звітності Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України ОСОБА_3 закрито.

Начальником Управління охорони державної таємниці Міністерства оборони України Володимиром Сизончиком листом від 06.09.2021 № 410/1155 повідомлено Міністра оборони України Андрія Тарана , що опрацьовано лист Служби безпеки України (далі - СБУ) від 27.08.2021 № 26/1/3-6739дск з повідомленням про скасування полковнику ОСОБА_1 , директору Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, допуску до державної таємниці за формою 2.

За результатами службового розслідування Міністерства оборони України (далі - Міноборони) (від 19.02.2021 № 410/100дск), проведеного за фактом порушення порядку надання доступу до державної таємниці під час погодження контракту між Міноборони та суднобудівною турецькою компанією «STM», підтверджено факт порушення вимог режиму секретності, винних службових осіб було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (наказ Міноборони від 23.03.2021 № 4 КП ДСК «Про притягнення до дисциплінарної вiдпoвiдaльнocтi»), полковнику ОСОБА_1 вказано на необхідність посилення контролю за виконанням службових завдань підлеглим особовим складом.

Також Службою безпеки України (далі - СБУ) за вказаним фактом порушення було проведено тематичну перевірку стану охорони державної таємниці у Міноборони (акт від 29.03.2021 № 26/1/3-2153дск), за результатами якої підтверджено факт порушення вимог режиму секретності та запропоновано керівництву Міноборони притягнути до відповідальності винних осіб та розглянути питання щодо скасування допуску до державної таємниці полковнику ОСОБА_1 .

Міністерством оборони України пропозиції щодо скасування допуску до державної таємниці полковнику ОСОБА_1 до СБУ не надавались, проте на підставі статті 26, абзацу п`ятого статті 28. пункту 3 частини другої статті 23 Закону України «Про державну таємницю» (далі - Закон), абзацу другого пункту 80 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 (зі змінами), Службою безпеки України прийнято рішення про скасування полковнику ОСОБА_1 допуску до державної таємниці.

Відповідно до вимог частини третьої статті 26 Закону полковник ОСОБА_1 має право оскаржити скасування йому допуску до державної таємниці в порядку, встановленому законом, та/або також звернутися у подальшому встановленим порядком до органу СБУ щодо надання йому допуску до державної таємниці.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

Наказом Державного секретаря Міністерства оборони України Олександра Дубляна «Про надання та припинення доступу до державної таємниці» від 27.09.2021 № 144ДС/КП припинено доступ до державної таємниці, зокрема у зв`язку зі скасуванням Службою безпеки України допуску до державної таємниці - директору Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України полковнику ОСОБА_1 .

Державним секретарем Міністерства оборони України Олександром Дубляном до Служби безпеки України було направлено вмотивований запит «щодо розгляду питання про надання ОСОБА_1 допуску до державної таємниці» від 01.10.2021 № 410/547дск, яким відповідно до пункту 56 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 (зі змінами), надіслано документальні матеріали для розгляду питання про надання директору Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України ОСОБА_1 допуску до державної таємниці за формою 2 та здійснення їх перевірки у зв`язку з таким допуском, згідно з пунктом 121 Номенклатури посад працівників Міністерства оборони України, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці (вих. № 410/259 дек від 15.06.2020). За цим пунктом передбачено одного працівника, допущених осіб немає.

Листом Служби безпеки України «Щодо документальних матеріалів стосовно ОСОБА_1 » від 08.11.2021 № 26/2/1-9439дск повідомлено Міністерство оборони України, що Службою безпеки України на підставі вмотивованого запиту Міністерства оборони України від 01.10.2021 № 410/547дск здійснено перевірку директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України полковника ОСОБА_1 у зв`язку з допуском до державної таємниці за формою 2.

У ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , у грудні 2020 року перебуваючи на посаді директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, своїми діями порушив взяті на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, передбачені статтею 28 Закону України «Про державну таємницю» та пунктами 116, 696 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939), у зв`язку з чим розпорядженням ЦУ СБ України від 27.08.2021 № 19Ід йому було скасовано допуск до державної таємниці за формою 2.

Директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України було направлено подання, в якому зазначено, що відповідно до листа Служби безпеки України від 27.08.2021 №26/1/3-6739дск та наказу Міністерства оборони України від 27.09.2021 № 144ДС/КП полковнику ОСОБА_1 припинено допуск до державної таємниці.

Згідно з вимогами частини третьої статті 26 Закону України «Про державну таємницю» зазначений військовослужбовець має право оскаржити скасування йому допуску до державної таємниці в порядку, встановленому Законом, та/або також звернутися у подальшому встановленим порядком до Служби безпеки України щодо надання йому допуску до державної таємниці.

Міністерством оборони України на адресу СБУ було направлено запит від 01.10.2021 № 430/547дск щодо перевірки полковника ОСОБА_1 у зв`язку з допуском до державної таємниці.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про державну таємницю» встановлено, що громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військовослужбовець, якому скасовано допуск до державної таємниці або відмовлено у вищій формі допуску до державної таємниці, призначається на посаду, що не передбачає доступу до державної таємниці за визначеною формою допуску. У разі неможливості призначення на таку посаду військовослужбовець звільняється із займаної посади та зараховується у розпорядження посадової особи для звільнення з військової служби відповідно до законодавства.

Звільнення військовослужбовців з військової служби через службову відповідність здійснюється в разі неможливості призначення військовослужбовця, якому відмовлено (якому скасовано) у відповідній формі пуску до відомостей, що становлять державну таємницю, на посаду, яка не передбачає такого допуску, та неможливості звільнення з військової служби та інших підставах, передбачених законодавством.

Службою безпеки України листом від 02.12.2021 № 1500/дск повернуто документальні матеріали щодо надання допуску до державної таємниці полковнику ОСОБА_1 без опрацювання.

Станом на 08 грудня 2021 року, в Міністерстві оборони та Збройних Силах України відсутні відповідні вакантні посади (рівнозначні, на один ступінь нижчі, або за згодою військовослужбовця на два ступеня нижчі), що не передбачають допуску до державної таємниці на які можливо призначити зазначеного військовослужбовця.

На підставі наведеного, Директор Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України клопотав про зарахування полковника ОСОБА_1 у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України.

Наказом Міністра оборони України Олексія Резнікова (по особовому складу) від 08.12.2021 № 649, на підставі наказу Міністерства оборони України від 27.09.2021 № 144ДС/КП, відповідно до підпункту 8 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України полковника ОСОБА_1 , Директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження Директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України.

Вважаючи вказаний наказ Міністра оборони України Олексія Резнікова (по особовому складу) від 08.12.2021 № 649 протиправним, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Також, вважаючи вищевказані розпорядження Центрального управління Служби безпеки України від 27.08.2021 № 191д в частині скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці за формою 2, наказ Міністерства оборони України від 27.09.2021 № 144ДС/КП в частині припинення ОСОБА_1 доступу до державної таємниці у зв`язку зі скасуванням Службою безпеки України допуску до державної таємниці, наказ Міністерства оборони України від 08.12.2021 № 649 по особовому складу щодо увільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України та зарахування у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України протиправними, Позивач звернувся з адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва (адміністративна справа № 640/3978/22).

В обґрунтування позовних вимог у справі № 640/3978/22 Позивач зазначив, що розпорядження ЦУ СБУ від 27.08.2021 № 191д було прийнято необґрунтовано, не у відповідності до вимог діючого законодавства, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо, а також прийнято непропорційно, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів ОСОБА_1 і цілями, на досягнення яких спрямоване це розпорядження. У зв`язку з наведеним Позивач вказав, що зазначене розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню, внаслідок чого прийняті на підставі розпорядження накази Міноборони від 27.09.2021 № 144ДС/КП та від 08.12.2021 № 649 по особовому складу є також протиправними та підлягають скасуванню, а права останнього мають бути відновлені шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно увільнено.

Проте, у даній адміністративній справі Позивач оскаржує наказ Міністра оборони України від 08.12.2021 № 649 з тих підстав, що останній порушує його права, свободи та інтереси, як особи, яка визнана у кримінальному провадженні викривачем, і тому він не може бути увільнений від займаної посади, оскільки це заборонено статтею 53-4 Закону України «Про запобігання корупції».

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені Позивачем в обґрунтування його позовної заяви доводи щодо увільнення його з посади директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України та зарахування у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони пов`язане з порушенням його прав, свобод та інтересів, як особи, яка визнана у кримінальному провадженні викривачем, ґрунтуються на припущеннях Позивача, оскільки останні не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті належними та допустимими доказами, а наявні в матеріалах справи докази не спростовують вищезазначених висновків суду та не доводять протилежного.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII).

Згідно з ч. 1 ст. 4 названого Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 11 Закону № 1700-VII до повноважень Національного агентства належить отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, забезпечення їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що на його думку, застосуванню до нього негативного заходу впливу у вигляді увільнення із займаної посади (08.12.2021) передувало набуття статусу викривача (14.04.2021).

Так, Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що 14.04.2021 він отримав від посадової особи структурного підрозділу Міноборони пропозицію та обіцянку надати йому неправомірну вигоду грошовими коштами в готівковій формі на суму 16,8 млн. грн за вчинення ним в інтересах приватної компанії дій з використанням його службового становища директора Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони. Цього ж дня Позивач доповів про це своєму безпосередньому керівнику - Міністру оборони України та звернувся з відповідною письмовою заявою до Національного антикорупційного бюро України.

За заявою Позивача Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000193 від 14.04.2021, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України, в якому ОСОБА_1 є викривачем.

На підставі наведеного, Позивачем зазначено, що формально правомірне рішення Відповідача щодо увільнення його із займаної посади, порушує права Позивача, які захищені Законом України «Про запобігання корупції».

Як на підставу зазначеного, Позивач посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 серпня 2019 року у справі № 815/2074/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 Закону № 1700-VII викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону. До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше.

Частиною 5 ст. 534 Закону № 1700-VII визначено, що викривач, його близькі особи, звільнені з роботи у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, підлягають негайному поновленню на попередній роботі (посаді), а також їм виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення викривача, його близької особи на роботі (посаді) розглядається більше одного року не з їхньої вини, їм виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Як зазначено у вказаній Позивачем постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 815/2074/18, з моменту набуття особою статусу викривача, останній здобуває певний імунітет, суть якого розкрито в частині третій статті 53 Закону України «Про запобігання корупції».

Водночас такий імунітет не є абсолютним та має певні межі. В першу чергу, повинен бути наявним зв`язок між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Наступною обставиною, що свідчить про наявність у викривача імунітету, є те, що ним повинно бути повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження.

Ще одним обов`язковим елементом, за наявності якого особа отримує імунітет викривача, є застосування до нього, негативних заходів впливу, перелік яких не є вичерпним. Під негативним заходом впливу може розумітись також і позбавлення або обмеження певного права викривача в порівнянні з іншими працівниками. Наприклад, відмова йому в наданні відпустки в іншому місяці, ніж це передбачено графіком відпусток, в той час як іншим працівникам в такому праві відмовлено не було.

Про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою може свідчити, зокрема, але не виключно такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких ним повідомлено.

Перевірка наявності чи відсутності наведених обставин дасть змогу стверджувати про відсутність чи наявність причинного зв`язку між виданням спірних наказів із діяльністю Позивача, як викривача.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 816/1874/17.

Також, Третя особа в письмових поясненнях зазначила, що Верховний Суд у постановах від 15.09.2019 у справі № 815/2074/18 та від 11.02.2021 у справі № 260/26/19 дійшов висновку, що недослідження судом обставин наявності у Позивача статусу викривача, а також недослідження судом причинно-наслідкового зв`язку між повідомленням і негативними заходами впливу чи загрози їх застосування відносно викривача, є порушенням норм процесуального права, яке призводить до неправильного вирішення справи.

Щодо наявності/відсутності у Позивача статусу викривача, а також зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, оскаржуваний наказ від 08.12.2021 № 649 прийнято на підставі наказу Міністерства оборони України від 27.09.2021 № 144ДС/КП про припинення ОСОБА_1 доступу до державної таємниці у зв`язку зі скасуванням Службою безпеки України 27.08.2021 допуску до державної таємниці.

Як зазначено в Листі Начальника Управління охорони державної таємниці Міністерства оборони України Володимира Сизончика від 06.09.2021 № 410/1155, за результатами службового розслідування Міністерства оборони України (далі - Міноборони) (від 19.02.2021 № 410/100дск), проведеного за фактом порушення порядку надання доступу до державної таємниці під час погодження контракту між Міноборони та суднобудівною турецькою компанією «STM», підтверджено факт порушення вимог режиму секретності, винних службових осіб було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (наказ Міноборони від 23.03.2021 № 4 КП ДСК «Про притягнення до дисциплінарної вiдпoвiдaльнocтi»), полковнику ОСОБА_1 вказано на необхідність посилення контролю за виконанням службових завдань підлеглим особовим складом.

Також Службою безпеки України (далі - СБУ) за вказаним фактом порушення було проведено тематичну перевірку стану охорони державної таємниці у Міноборони (акт від 29.03.2021 № 26/1/3-2153дск), за результатами якої підтверджено факт порушення вимог режиму секретності та запропоновано керівництву Міноборони притягнути до відповідальності винних осіб та розглянути питання щодо скасування допуску до державної таємниці полковнику ОСОБА_1 .

За заявою Позивача Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000193 від 14.04.2021, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України, в якому ОСОБА_1 є викривачем.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що факт порушення Позивачем вимог режиму секретності підтверджено (29.03.2021) ще до того, як він набув статусу викривача (14.04.2021).

Щодо того, що Позивачем повинно бути повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що після отримання від посадової особи структурного підрозділу Міноборони 14.04.2021 року пропозиції та обіцянки надати йому неправомірну вигоду, він цього ж дня доповів про це своєму безпосередньому керівнику - Міністру оборони України.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1700-VII, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів:

1) відмовитися від пропозиції;

2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію;

3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;

4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Проте, будь які докази письмового повідомлення Позивачем безпосереднього його керівника - Міністра оборони України, в матеріалах справи відсутні, а Сторонами надано не було.

Крім того, листом Департаменту інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України від 02.11.2022 № 400/1304 опрацьовано лист Північного територіального юридичного управління щодо надання інформації стосовно реєстрації заяви (рапорту) полковника ОСОБА_1 з приводу факту пропозиції йому неправомірної вигоди і повідомлено, що за результатами моніторингу інформаційно-довідкової бази даних СЕДО-М запитуваний документ не виявлено.

Таким чином, доводи Позивача, що ним 14.04.2021 під час доповіді його безпосередньому керівнику - Міністру оборони України щодо пропозиції та обіцянки надати йому неправомірну вигоду, було подано рапорт на ім`я останнього спростовано вищевикладеним.

Також, Національним антикорупційним бюро України направлено Національному агентству з питань запобігання корупції та ОСОБА_1 повідомлення про досудове розслідування за участю викривача від 23.12.2021 № 04/3-221/39540, в якому зазначено, що Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000193 від 14.04.2021 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудове розслідування вказаного кримінального правопорушення розпочато за заявою від 14.04.2021 ОСОБА_1 .

21.12.2021 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до п. 162 ч. 1 ст. 3 КПК України викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

За таких обставин, заявник ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000193 від 14.04.2021 є викривачем.

Згідно з ч. 9 ст. 214 КПК України слідчий протягом 24 годин з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у письмовій формі повідомляє Національне агентство з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Повідомити Національне агентство раніше про участь у провадженні викривача не вбачалось за можливе, оскільки таке повідомлення могло призвести до передчасного розголошенню відомостей досудового розслідування та істотно зашкодити запланованим слідчим та процесуальним діям.

Щодо доводів Позивача, що до нього застосовано заходи вибіркового характеру, які не застосовувалися до працівників у подібних ситуаціях раніше, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з Витягу з наказу Міністра оборони України (по особовому складу), підполковника ОСОБА_12 , Начальника НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність) на підставі повідомлення Служби безпеки України від 26.02.2021 № 26/1/3-1447дск щодо скасування допуску до державної таємниці.

Об`єднуючою обставиною, між підполковником ОСОБА_12 та Позивачем є не наявність або відсутність статусу викривача, а є скасування Службою безпеки України допуску до державної таємниці.

Таким чином, вирішення кадрових питань які виникли в результаті скасування посадовим особам Міністерства оборони України Службою безпеки України допуску до державної таємниці, не носять вибіркового характеру.

Зазначене спростовує наявність причинно-наслідкового зв`язку між застосуванням до ОСОБА_1 негативних заходів впливу і набуття ним 14.04.2021 статусу викривача корупційного кримінального правопорушення, та підтверджує умисел та послідовність дій ОСОБА_1 , спрямованих на ухилення від відповідальності користуючись імунітетом викривача.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що наведені Позивачем в обґрунтування його позовної заяви доводи щодо увільнення його з посади директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України та зарахування у розпорядження директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони пов`язане з порушенням його прав, свобод та інтересів, як особи, яка визнана у кримінальному провадженні викривачем, ґрунтуються на припущеннях Позивача, оскільки останні не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті належними та допустимими доказами, а наявні в матеріалах справи докази не спростовують вищезазначених висновків суду першої інстанції та не доводять протилежного, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час розгляду адміністративної справи доведено правомірність свого рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що долучені Відповідачем до матеріалів справи докази є належними та допустимими в розумінні КАС України, такими що підтверджують правомірність дій Відповідача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 22.11.2022 року.