Справа № 440/7431/22
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/7431/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2021 №0-1624.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом; замінено відповідача Головне управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код 43142831) Головним управлінням ДПС у Полтавській області як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44057192); на підставі приписів частини другої, пункту 6 частини шостої статті 12, статей 257, 260, 262 КАС України розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 заперечення представника Головного управління ДПС у Полтавській області проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Аргументи учасників справи

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, податкового повідомлення-рішення від 30.06.2021 №0-1624 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 44 714,22 грн.

Позивач зазначав, що є власником нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, позивач стверджував, що є сільськогосподарським товаровиробником, а будівлі, які належать йому на праві приватної власності, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 110-113/. Свою позицію мотивувала посиланням на те, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні, вжитому у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, а тому належна йому будівля є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

При цьому, представник відповідача стверджувала, що сама по собі наявність у особи в користуванні або власності земельних ділянок не є достатньою умовою для набуття статусу сільськогосподарського товаровиробника.

Також, представник відповідача у відзиві вказувала, що ОСОБА_1 не звертався до контролюючого органу зі заявою про проведення звірки даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців /а.с. 13, 16-18, 19-21/. Позивач перебуває на податковому обліку як платник єдиного податку /а.с. 14, 15/.

Основними видами діяльності позивача, відповідно до Витягу з реєстру платників єдиного податку від 29.07.2019 №Б/5736/16-31-56-75, є:

01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту;

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;

81.29 Інші види діяльності з прибирання.

ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35572661 від 20.09.2012 /а.с. 33/.

30.06.2021 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №0-1624 на суму 44 714,22 грн, яким визначено суму податкового зобов`язанням по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік /а.с. 9/.

Не погодившись з правомірністю вказаного рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1).

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Висновки щодо правозастосування

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 30.06.2021 №0-1624, а саме - правомірності донарахування податковим органом ОСОБА_1 податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що віднесене до будівель сільськогосподарського призначення, та можливості застосування у спірних відносин положень підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України щодо звільнення цього майна від оподаткування.

Частиною другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи відповідність оспорюваного індивідуального акта наведеним вище положенням частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з таких міркувань.

Для застосування пільги передбаченої підпунктом "ж" пункту 266.2.2. статті 266 ПК України, необхідно дотримання двох умов: перше - віднесення об`єкту нерухомості до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271), друге - платник податків повинен бути сільськогосподарським товаровиробником.

Щодо першої умови суд зазначає таке.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи : 1271.1 будівлі для тваринництва, 1271.2 будівлі для птахівництва, 1271.3 будівлі для зберігання зерна, 1271.4 будівлі силосні та сінажні, 1271.5 будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, 1271.6 будівлі для тепличного господарства, 1271.7 будівлі рибного господарства, 1271.8 будівлі підприємств лісівництва і звірівництва, 1271.9 будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є відповідний правовий статус будівлі.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать нежитлові будівлі за адресою вул. Шевченка, 1/18, в с. Мачухи, Полтавського району, Полтавської області загальною площею 1032,8 кв.м /а.с. 129/.

Зі змісту залученої до матеріалів справи копії Технічного паспорту на виробничий будинок "нежитлові будівлі" за адресою вул. Шевченка, 1/18, с. Мачухи, Полтавський район, Полтавська область слідує, що ці нежитлові будівлі відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 відноситься до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", оскільки складаються із гаража, складу-КЗС та зерноскладу /а.с. 22-32/.

Тобто, за технічними характеристиками належні позивачу на праві приватної власності нежитлові будівлі підпадають під визначення об`єктів, що звільняються від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наведеному у підпункті "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Відповідач наведені обставини не заперечує.

Натомість спірним у цій справі є питання того, чи є позивач сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Щодо другої умови, то на статус сільськогосподарського товаровиробника вказує наявність у позивача в оренді земельних ділянок сільськогосподарського призначення /а.с. 47-86/.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно положень статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" визначено, що виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно - правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.

Сільськогосподарським товаровиробником може бути як фізична так і юридична особа, яка є платником єдиного податку, так і та, що знаходиться на загальній системі оподаткування.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, від 10.04.2020 у справі №823/1751/17, від 24.04.2020 у справі №540/2206/19 від 17.02.2021 у справі №820/3707/17 та від 22.04.2021 у справі №822/3289/17.

Слід зауважити, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Як встановлено судом, позивач є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює господарську діяльність за видом економічної діяльності КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур, насіння олійних культур (основний) /а.с. 16-21/.

Нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 у 2020 році належали позивачу на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", використовувалися позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.

Тому у даному випадку суд прийшов до висновку, що ці будівлі підпадають під пільгу, встановлену підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що вказаний об`єкт нерухомості позивачем не здається в оренду, лізинг чи позичку. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Щодо аргументів відповідача про відсутність письмового звернення з боку позивача відповідно до п.п. 266.7.3. ст.266 ПК України, про проведення звірки та відсутність у них відомостей про обставини, які мають значення для визначення критеріїв передбачених пунктом 266.2.2. статті 266 ПК України, суд звертає увагу, що таке звернення є правом платника податків, а не обов`язком. Наявність чи відсутність звернень платника задля звірки певних даних до податкових органів жодним чином не впливає на обов"язок податкового органу належним чином обгрунтовувати свої рішення.

Інші доводи учасників справи на вирішення спору по суті не впливають.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд визнає, що нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.

А тому, нерухомість за цією адресою не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідача є протиправним з тих підстав, що нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, не є об`єктом оподаткування, оскільки використовується позивачем (як фізичною особою-підприємцем) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ), до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення від 30.06.2021 №0-1624 - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков