Справа № 607/14189/22
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

22.11.2022 Справа №607/14189/22

Провадження № 2-а/607/437/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. у порядку письмового провадження при вирішенні питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

УСТАНОВИЛА:

13.10.2022 ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з вказаним позовом, у якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 566 від 21.09.2022, якою накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 6800 грн, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.10.2022 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку десять днів для усунення її недоліків. Дана ухвала обґрунтована тим, що строк звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 566 від 21.09.2022 слід обраховувати з дня отримання копії цієї постанови. Так, копія оскаржуваної постанови отримана ОСОБА_1 29.09.2022 у відділенні поштового зв`язку, що підтверджується фотокопією конверту та даними відстеження поштового відправлення з офіційного вебсайту ДП «Укрпошта». Вказані обставини свідчать про те, що десятиденний строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення завершився 10.09.2022 (з урахуванням того, що 09.10.2022 вихідний день). Однак даний позов позивач подала до суду 13.10.2022, тобто з пропуском визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску цього строку позивач зазначила, що пропустила визначений законом строк у зв`язку з тим, що 10.10.2022 у ОСОБА_1 різко погіршився стан здоров`я, а під час розмови з роботодавцем позивач дізналась, що її співробітниця захворіла на «Covid-19». Вказані обставини стали причиною для перебування позивача на самоізоляції.

Крім цього, позивач зазначила, що 10.10.2022 під час розмови з роботодавцем попросила в нього допомоги щодо пошуку адвоката, який міг би здійснювати захист її інтересів. У той же день позивач уклала договір з адвокатом Кметиком В.С., який розпочав збирання доказів. 13.10.2022 після покращення стану здоров`я позивач отримала можливість підписати позов та прибути до суду.

Разом з тим докази на підтвердження погіршення стану здоров`я позивача та перебування її на самоізоляції у зв`язку з захворюванням на «Covid-19» чи перебування в контакті з особою, яка захворіла на «Covid-19», до позовної заяви не додані.

Крім цього, відповідно до висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 19.10.2021 у справі № 380/2968/20, перебування особи на самоізоляції не підтверджує наявності об`єктивно непереборних обставин, які б стали перешкодою для своєчасної реалізації права на оскарження судового рішення.

При цьому позивач не була позбавлена можливості реалізувати своє право на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення впродовж десяти днів з дня вручення даного процесуального рішення до моменту виникнення можливих підстав для проходження самоізоляції, а також не була позбавлена можливості здійснювати захист своїх прав шляхом дистанційного звернення до адвоката та подальшого звернення до суду з відповідним позовом через представника.

Про наявність обставин, які б перешкоджали позивачеві у період з 29.09.2022 до 10.10.2022 звернутись за правовою допомогою до адвоката та подати до суду даний позов, позивач не зазначила. Докази на підтвердження таких обставин суду надані не були.

Більше того суд звернув увагу на те, що можливе перебування на самоізоляції не завадило позивачеві 10.10.2022 укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом Кметиком В.С., який в свою чергу також міг направити даний позов до суду 10.10.2022, в тому числі через систему «Електронний суд».

Щодо пропущення позивачем строків у зв`язку зі збиранням адвокатом доказів суд зазначив, що єдиним доказом, за винятком оскаржуваної постанови, який долучений до позовної заяви, є копія наказу про прийняття ОСОБА_1 на роботу. Однак зазначений доказ позивач не була позбавлена можливості самостійно отримати з дня вручення їй оскаржуваної постанови. При цьому адвокатом даний доказ отриманий 10.10.2022.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем не зазначено поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

За таких підстав суд вважав, що строк звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про оскарження постанови серії ЕАО № 5041828 від 17.11.2022 пропущений та позивач не довела належними та достатніми доказами поважність причин пропуску цього строку. Питання щодо поновлення пропущеного строк позивач перед судом не порушувала.

Відтак відповідно до вимог ч. 1 ст. 123 КАС України позовна заява була залишена без руху та позивачу був наданий строк десять днів з дня вручення копії ухвали, протягом якого ОСОБА_1 мала право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення з цим позовом із наданням доказів на підтвердження таких підстав.

Копію ухвали суду від 14.10.2022 позивач ОСОБА_1 отримала 08.11.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак строк на усунення недоліків позовної заяви закінчився 18.11.2022.

У межах цього строку 16.11.2022 до Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кметик В.С., подала заяву про усунення недоліків позовної заяви.

У даній заяві представник позивача просив поновити пропущений строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 566 від 21.09.2022. При цьому представник позивача зазначив, що обставинами, які перешкоджали зверненню ОСОБА_1 до суду стало те, що на території України введений воєнний стан у зв`язку з збройною агресією РФ. На думку адвоката, наявність воєнного стану відповідно до рішення Ради суддів України є об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Також представник позивача звернув увагу, що при вирішенні питання про поновлення процесуальних строків слід уникати надмірного формалізму, який є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд.

Надаючи оцінку обставинам, викладеним у заяві представника позивача від 16.11.2022, суд зазначає таке.

Так, питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Вказані висновки містяться в ухвалі Верховного Суду від 21.07.2022 у справі № 127/2897/13-ц.

Таким чином, пропущені процесуальні строки підлягають поновленню, якщо учасник справи доведе у заяві про поновлення такого строку наявність обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне виконання процесуальної дії, зокрема звернення з позовом до суду у визначений законодавством строк.

Отже, під час визначення поважності причин пропуску процесуального строку слід враховувати, зокрема, місцезнаходження суду, поточний хід бойових дій, безпосереднє перебування особи в зоні активних бойових дій та наявність у конкретної особи фактичної можливості звернутися до суду із дотриманням процесуального строку.

Разом з тим у поданій заяві про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 566 від 21.09.2022 представник позивача не зазначив жодних причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, які б об`єктивно перешкодили ОСОБА_1 звернутись до суду у десятиденний строк, визначений ч. 2 ст. 286 КАС України.

При цьому звертаю увагу, що на території Тернопільської області на період звернення позивача до суду активні бойові дії не велися, відсутні відомості про проходження позивачем військової служби за призовом чи контрактом або відомості про тимчасове перебування позивача в зоні активних бойових дій.

Так само робота Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області не була призупинена, усі працівники суду перебували на робочих місцях, здійснювали прийом вхідної кореспонденції та направлення вихідної кореспонденції, судді здійснювали правосуддя, у тому числі шляхом судового розгляду справ.

Щодо доводів представника позивача про надмірний формалізм при вирішенні питання про поновлення процесуальних строків слід зазначити, що десятиденний строк звернення до суду для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 566 від 21.09.2022 пропущений позивачем на строк, втричі більший, ніж сам строк звернення до суду. Указані обставини свідчать про відсутність будь-якого формалізму при прийнятті рішення суддею, оскільки такі дії позивача могли бути допустимі у випадку пропуску процесуального строку на декілька днів.

Також вважаю за необхідне зазначити, що згідно з п. 46 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13 від 29.01.2016), одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «resjudicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений «особливими і непереборними» обставинами.

У пункті 47 вказаного Рішення зазначено, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «resjudicata», особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Відтак указане дає підстави дійти висновку, що шляхом подання заяви від 16.11.2022 позивач не виконала вимоги ухвали суду від 14.10.2022, не навела нових поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, та не усунула недоліки поданої позовної заяви.

Жодних інших процесуальних дій у строк до 18.11.2022, який був визначений судом для усунення недоліків позовної заяви, ОСОБА_1 не здійснила. Про неможливість вчинення цих дій у зв`язку з оголошенням в Україні воєнного стану та продовження процесуального строку для їх вчинення позивач клопотань також не подавала.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч. 6 ст. 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного доходжу висновку що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.10.2022 та не усунула недоліки поданої нею позовної заяви. Вказане дає підстави для повернення цієї заяви з доданими до неї документами позивачеві.

Керуючись ст. 169, 241, 248, 256, 286, 294, 295 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення повернути позивачеві.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї документами надіслати ОСОБА_1 не пізніше наступного дня після постановлення ухвали.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська