Справа № 340/1940/22
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/1940/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до

відповідача - 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006)

відповідача - 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, ).

про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім. С.Лазо з 1975 по 1988 роки;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 20.12.2021 року № 13 щодо про відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в колгоспі ім. С.Лазо з 1975 по 1988 роки та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2021 року про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої правової оцінки суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що маючи, на його думку, достатній пільговий та загальний пенсійний стаж, 20 грудня 2021 року звернувся із відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області для призначення пенсії за віком. Однак рішенням № 13 від 20 грудня 2021 року йому було відмовлено у призначені пенсії. Рішення вмотивоване тим, що для призначення пенсії їй необхідний страховий стаж від 18 до 28 років, проте страховий стаж позивача становить лише 09 років 11 місяці 06 днів, тому у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж. Водночас період роботи з 01.07.1975 року по 31.12.1988 року в колгоспі ім. С.Лазо до страхового стажу позивача незарахований, оскільки в довідці не зазначено, в якому колгоспі працював заявник. Вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Ухвалою суду від 10 травня 2022 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 29 серпня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залучене до участі у справі як відповідач.

Представники відповідачів подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких зазначили, що ОСОБА_1 до страхового стажу не зарахований період роботи з 01.07.1975 року по 31.12.1988 року в колгоспі, оскільки в довідці не сказано, в якому колгоспі працював заявник. У зв`язку з чим позивачу не вистачає страхового стажу для призначення пенсії, тому відповідачі діяли у межах наданих їм повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач скерував до суду відповідь на відзив, у якій доводи відповідачів заперечив та підтримав раніше заявлені позовні вимоги.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2021 року, після досягнення 63-річного віку, ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

До заяви про призначення пенсії за віком позивач долучив оригінали та копії документів, а саме: паспорт громадянина України, трудову книжку, РНОКПП, сертифікат, виданий сільською радою Ізбіше Республіки Молдова, виписку із книги обліку трудового стажу та заробітної плати колгоспника № 1, видані на ім`я ОСОБА_1 , 1958 року народження, разом із їх нотаріально засвідченим перекладом.

За принципом екстериторіальності заява позивача передана до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 113 від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та зазначено, що до страхового стажу не було зараховано періоди роботи з 01.07.1975 року по 31.12.1988 року в колгоспі, оскільки в поданій позивачем довідці не вказано назву колгоспу, в якому працював заявник.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача-2, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV)

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції Закону України №3108-IV від 17.11.2005 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується

Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 56 Закону України №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

За приписами статті 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року.

У пунктах 1, 2 та 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку №637 визначено також, що для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 пункту 20 Порядку №637 передбачено також, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Принагідно суд зазначає, що недотримання правил ведення трудової документації може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для колгоспника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Таким чином, позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог щодо оформлення документів, які підтверджують трудовий стаж особи, а формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Як встановлено судом під час розгляду справи, з метою підтвердження стажу роботи в колгоспі ім. С. Лазо (який знаходився на території нинішньої Республіки Молдова) в період з 1975 року по 1988 рік, позивач надав відповідачеві-1: сертифікат № 238, виданий 11 лютого 2019 року сільською радою Ізбіще Республіка Молдова, згідно даних якого підтверджується що мінімум виходів на роботу колишнього колгоспу ім. С.Лазо був встановлений в 1966 році, та повідомлено, що Архів колишнього колгоспу ім. С.Лазо зберігається в Мерії; виписку з книги обліку трудового стажу і заробітної плати колгоспника № 1, виданої за підписом примара села Ізбіще ОСОБА_3, та архіваріуса ОСОБА_2 , яке засвідчене печаткою мера села Ізбіще Республіка Молдова.

Відповідно виписки з книги обліку стажу і заробітної плати колгоспника № 1 ОСОБА_1 , 1958 року вступив у колгосп в 1975 році. В період часу з 1975 рік по 1978 рік та з 1980 по 1988 рік працював колгоспником. З 1978 по 1980 роки проходив строкову службу в радянській армії.

Відповідач - 2 у спірному рішенні зазначив, що подані ОСОБА_1 документи є неприйнятними з огляду на відсутність у виписці з книги обліку трудового стажу і заробітної плати колгоспника № 1, виданої за підписом примара села Ізбіще ОСОБА_3, та архіваріуса ОСОБА_2 , назви колгоспу, в якому працював позивач.

Однак, системне дослідження усіх наданих позивачем документів - у тому числі й сертифіката № 238, виданого 11 лютого 2019 року сільською радою Ізбіще Республіка Молдова - дає підстави для висновку про те, що мова йде саме про колгосп ім. С.Лазо.

Крім того, згідно із частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, частиною 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Натомість відповідач-2 не здійснював ніяких запитів щодо підтвердження чи спростування доводів позивача та не надав доказів, які б ставили під сумнів дійсність поданих позивачем документів щодо підтвердження страхового стажу.

Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у виписці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі №439/1148/17, від 03.10.2018 у справі №235/2873/17, від 27.02.2018 у справі №681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі №709/1360/17.

Суд також зазначає, що незарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача-2 про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком від 20.12.2021 року № 13 з мотивів браку у ОСОБА_1 страхового стажу, обумовлене неврахуванням до стажу періоду роботи позивача періоду роботи в колгоспі ім. С.Лазо з 1975 по 1988 роки, є протиправним та підлягає скасуванню.

Воднораз суд зазначає, що при визнанні протиправним та скасуванні рішення суб`єкта владних повноважень у суду відсутні правові підстави для одночасного визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування стажу, яка формалізована відповідним рішенням. Належним способом захисту порушеного права позивача у такому випадку є саме визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень. За таких умов суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім. С.Лазо з 1975 по 1988 роки.

Належним способом захисту порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду щодо зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в колгоспі ім. С.Лазо з 1975 по 1988 роки.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 992,40 грн.) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачеві солідарно з бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, ) про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.12.2021 року № 13 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2021 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім. С.Лазо з 1975 по 1988 роки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () та 454,00 грн - за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук