Справа № 620/7494/22
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Чернігів Справа № 620/7494/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Бородулі В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомУправління земельних ресурсів Чернігівської міської ради
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми)
про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця
У С Т А Н О В И В:

Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2022 року, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Семиразумом Є.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію по його заяві. Так, управлінням в межах своєї компетенції, на виконання вказаної постанови апеляційного суду листом від 09.08.2022 №144/ІН/2-08 надано запитувану інформацію. Таким чином, боржником було виконано судове рішення добровільно та до відкриття виконавчого провадження, що є підставою для закриття виконавчого провадження, однак на лист управління щодо виконання судового рішення в добровільному порядку, відповідач відповіді не надав.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуба Ю.О. від 15.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з урахуванням правил для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості другого відповідача Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена на офіційну електронну адресу відповідачів.

Від відповідача 1 надійшов відзив на позов, в якому останній із позовними вимогами не погоджується та просить в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Зазначає, що 26.09.2022 до Відділу надійшов виконавчий лист ОСОБА_1 про зобов`язання Управління надати інформацію. У зв`язку з тим, що виконавчий документ відповідав вимогам, встановленим ст. 4 Закону, а також не було підстав для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання 27.09.2022 у виконавчому провадженні ВП 69937685 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач просив розгляд справи провести за його відсутності.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що 20.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради із запитом на інформацію, у якому просив відповідача:

- надати достовірну та повну інформацію на його запит про наявність всіх вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності (з зазначенням відповідних кадастрових номерів, типу власності, цільового призначення, площі земельної ділянки) у місті Чернігові з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, згідно вимог статті 121 Земельного кодексу України йому, як учаснику бойових дій, які можуть бути приватизовані.

Листом від 25.05.2021 за №9/03/2021 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило, що Чернігівська міська рада вирішує питання щодо надання земельних ділянок лише із земель комунальної власності. Виконавчими органами міськради не розроблялися графічні матеріали щодо земель запасу міста Чернігова. Враховуючи наведене, УЗР Чернігівської МР зазначило, що станом на сьогоднішній день відсутня інформація щодо земельних ділянок із земель запасу міста Чернігова, що можуть бути використані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для ведення садівництва. Також роз`яснено, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» надає право доступу до вже існуючої інформації і не вимагає створення нової у відповідь на запит, шляхом проведення аналітичної чи консультативної роботи.

Вважаючи, що Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради протиправно не надав інформації на його запит, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

За результатами розгляду адміністративної справи №620/12884/21 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 у справі №620/12884/21 скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради про визнання неправомірними дій - задоволено. Визнано протиправними дії Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради щодо надання ОСОБА_1 неповної відповіді на його запит від 20.05.2021 про доступ до публічної інформації. Зобов`язано Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради надати ОСОБА_1 на його запит від 20.05.2021 достовірну та повну інформацію про наявність всіх вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності у місті Чернігів (з зазначенням відповідних кадастрових номерів, типу власності, цільового призначення, площі земельної ділянки), що можуть бути використані під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), орієнтовною площею 0,1 га (а.с. 12-14).

Вказане рішення набрало законної сили 25.05.2022.

29.07.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист №620/12884/21 про зобов`язання Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради надати ОСОБА_1 на його запит від 20.05.2021 достовірну та повну інформацію про наявність всіх вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності у місті Чернігів (з зазначенням відповідних кадастрових номерів, типу власності, цільового призначення, площі земельної ділянки), що можуть бути використані під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), орієнтовною площею 0,1 га.

З огляду на матеріали справи Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради 09.08.2022 листом №250/ін/2-08 надало ОСОБА_1 інформацію на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 (а.с. 17).

Вказаний лист боржника ОСОБА_1 отримав 10.08.2022, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 18).

26.09.2022 стягувач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі №620/12884/21. У вказаній заяві стягувач зазначив, що Управлінням на виконання судового рішення було вкотре надано йому інформацію аналогічного змісту, що була надана до звернення до суду із позовною заявою (а.с. 39-40).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Семиразума Є.В. від 27.09.2022 відкрито виконавче провадження №69937685 (а.с. 38).

Не погоджуючись із вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради звернулося до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частина 1 статті 4 Закону встановлює вимоги до виконавчого документа. Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Підстави повернення виконавчого документа без виконання визначено частиною 4 ст. 4 Закону. Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувана про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону).

Враховуючи вимоги чинного законодавства, у даному випадку виконавчий лист відповідав вимогам, встановленим ст. 4 Закону, з огляду на наявні у справі докази підстави, передбачені ч. 4 ст. 4 Закону для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання також відсутні, а тому державний виконавець приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо посилання позивача на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем після добровільного виконання судового рішення суд зазначає, що стягувачем про надання відповіді на виконання судового рішення було зазначено у самій заяві про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, зі змісту наданої позивачем відповіді на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 убачається, що вона аналогічна тій відповіді, що була надана Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради, яка і стала підставою для звернення ОСОБА_1 за захистом своїх прав до адміністративного суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання па шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див, рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009).

Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.

Виходячи з викладеного, ураховуючи процес поновлення порушених прав позивача (стягувача) шляхом видачі відповідного виконавчого документу, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника.

Принцип «res judicata» (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця.

В силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови покладено на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій під час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому спірна постанова є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, вул. Коцюбинського, 82, м. Чернігів, 14000, . .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), просп. Миру, 43, м. Чернігів, 14000,

Відповідач: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми), вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, Сумська область, .

Дата складення повного рішення суду - 22.11.2022.

Суддя Ю. О. Скалозуб