Справа № 140/6000/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року ЛуцькСправа № 140/6000/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.08.2022 №327645.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.08.2022 №327645 за не оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ), відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, з позивача стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаною постановою та зазначає, що його транспортний засіб не підпадає під ознаки таксі у відповідності до Закону № 2344-ІІІ. Обставини, які наведені в акті №333086 від 05.08.2022 про те, що транспортний засіб марки Volvo, моделі V5, д.н.з. НОМЕР_1 облаштований розпізнавальним ліхтарем «таксі opti 579» на даху автомобіля не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

На думу позивача, він в розумінні Закону № 2344-ІІІ та Господарського кодексу України не може вважатися перевізником, і як наслідок до нього не можливо застосувати відповідальність, передбачену статтею 60 Закону № 2344-ІІІ. ОСОБА_1 наголошує, що не здійснює будь-якої діяльності, як фізична особа-підприємець. При цьому зазначає, що 05.08.2022 особисто транспортним засобом не керував, так як передав його в користуванні іншій особі ОСОБА_2 .

Також позивах вказує, що підставою для проведення перевірки стало направлення від 29.08.2022 №013450, тоді як сама перевірка проведена 05.08.2022. Посадова особа, чітко не конкретизувала, яке саме порушення вчинено.

З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача Курцеба Н.І. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови, прийнятої у зв`язку із порушенням позивачем вимог статті 39 Закону № 2344-ІІІ (відсутність ліцензії на право перевезення пасажирів на таксі). Наголошує, що перевізник, в даному випадку позивач, зобов`язаний забезпечити усією документацією на пасажирів, в тому числі ліцензією. Вказує, що дія направлення на підставі якого здійснювалася перевірка поширюється на період з 01.08.2022 по 07.08.2022. Крім того, Закон №2344-ІІІ не ставить у залежність можливість застосування відповідальності від наявності чи відсутності в особи порушника статусу підприємця.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій з доводами відзиву не погодився з підстав, викладених у позовній заяві.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області у період 01.08.2022-07.08.2022, затвердженим начальником вказаного відділу 29.07.2022, та згідно із направленням на рейдову перевірку від 29.07.2022 №013450, 05.08.2022 головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області проведена рейдова перевірка, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.08.2022 № 333086.

Вказаним актом встановлено, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Volvo V50, номерний знак НОМЕР_2 , що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить позивачу ОСОБА_1 , допустив порушення, а саме під час перевезення 1-го пасажира легковим автомобілем таксі об лаштованим розпізнавальним знаком «таксі opti 579» на даху транспортного засобі відсутня ліцензія.

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюха Т.Ю. про застосування адміністративно-господарського штрафу №327645 від 29.08.2022 за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, з перевізника ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини першої статті 238, частини першої статті 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частин першої, другої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Отже, за своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання та у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 55 ГК України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до частини першої статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ, може бути лише суб`єкт господарювання, зокрема, фізична особа-підприємець.

Згідно із статтею 1 Закону № 2344-ІІІ у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв.

На думку суду, норми Закону №2344-ІІІ поширюються також і на автомобільних перевізників, які не є суб`єктами господарювання, проте до відповідальності у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до статті 60 вказаного Закону можна притягнути лише фізичних осіб - суб`єктів господарювання.

Разом з тим, як на час складання акту перевірки від 05.08.2022, так і на момент прийняття оскаржуваної постанови від 29.08.2022 позивач не був суб`єктом господарювання, і вказана обставина не заперечується представником відповідача.

Згідно із частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.08.2022 №327645 не відповідає вимогам законодавства та прийнята протиправно, оскільки позивач не є суб`єктом господарювання, а тому не може нести відповідальність, передбачену статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

З наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позов підлягає до задоволення повністю шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.08.2022 №327645.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн., сплаченого квитанцією від 13.09.2022. При цьому, на думку суду, судові витрати необхідно стягнути саме з Державної служби України з безпеки на транспорті, структурним підрозділом якого (без права юридичної особи) є Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області, керівника якого і прийняв оскаржувану постанову.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29 серпня 2022 року №327645.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ідентифікаційний код 39816845) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк