Справа № 380/15158/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 рокуЛьвівСправа № 380/15158/21 пров. № А/857/9982/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року (ухвалене головуючою-суддею Качур Р.П. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року Головне управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 28.12.2021 просило стягнути з відповідача до бюджету податковий борг в розмірі 33777,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно інтегрованої картки платника податків, відповідачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи від 26.06.2020 у розмірі 33777,00 грн податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО), що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування, однак станом на даний час така заборгованість не сплачена.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про податкову заборгованість №9754/5/13-01-13-03 від 17.08.2021, виданою ГУ ДПС станом на 12.08.2021 за позивачем рахується податковий борг перед бюджетом в сумі 43910,10 грн, яка виникла на підставі ПДФО, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування у сумі 33777,00 грн та військового збору у розмірі 10133,10 грн згідно з поданою відповідачем декларацією про майновий стан і доходи від 26.06.2020.

Контролюючий орган направляв на адресу відповідача податкову вимогу №43824-13 від 17.11.2020 на суму 43910,10 грн, яка була залишена без виконання, а податковий борг не погашено.

Як видно з інтегрованої картки платника податків за податковим номером , 10.12.2021 відповідачем було сплачено суму військового збору у розмірі 10133,10 грн.

Оскільки відповідач не погасив заборгованість добровільно у встановлені законом строки, ГУ ДПС звернулося до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідач надав докази виконання податкових зобов`язань по податкових деклараціях, чим спростував доводи контролюючого органу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

За змістом п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України).

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 ПК України).

Відповідно до п.59.4 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Як видно з матеріалів справи, позивачем сформовано податкову вимогу про сплату суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями форми Ф №43824-13 від 17.11.2020, яка скеровувалася відповідачу.

Проте, як встановлено судом, конверт із зазначеною вимогою повернувся на адресу податкового органу 19.01.2021 без відмітки поштового органу про отримання податкової вимоги.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, згідно долученої до матеріалів справи відповідачем виписки по окремим операціям готівкою в ТСО та відділенні АТ «Приватбанк» №SRDUS6F6IPM67DEF від 18.11.2021, ОСОБА_1 11.09.2020 та 29.09.2020 сплатив 17000,00 грн та 16777,00 грн суми ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

При цьому, позивач просив прийняти податкову декларацію, подавши 15.12.2020 заяву до ГУ ДПС.

Також в матеріалах справи наявні виписки про сплату ОСОБА_1 у відділенні АТ «Приватбанк» військовий збір в сумі 10133,10 грн, ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного, декларування в сумі 17000,00 грн та в сумі 16777,00 грн.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що платник податків сплатив до бюджету суму податкового зобов`язання, а тому дії, які не містять ознаки бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для повторного стягнення суми податкового зобов`язання.

З огляду на викладене, оскільки відповідач надав докази виконання податкових зобов`язань по податкових деклараціях, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року по справі №380/15158/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук