Справа № 320/11049/21
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м. Київ справа №320/11049/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бородянського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління державної казначейської служби України у Київській області, про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Бородянського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач-1), Головного управління державної казначейської служби України у Київській області, (далі - відповідача-2), в якому просить суд (з урахуванням заяви про зміну предмету позову):

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо невжиття відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" заходів з повернення позивачу виконавчого збору у розмірі 30 000 грн. 00 коп., стягнутому на виконання постанови у межах виконавчого провадження № 59395703 про стягнення виконавчого збору від 21 червня 2019 р.;

- стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання відповідача-2 коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 4 червня 1996 року, PHOKПП , адреса реєстрації: Миколаївська обл., м. Новий Буг, вул. Чапаєва, буд. 85) грошові кошти у розмірі 30 000 грн, раніше стягнуті з позивача в якості виконавчого збору на виконання постанови ВП №59395703 від 21 червня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем-1 вчиняється бездіяльність по відношенню до позивача в частині повернення сплаченого позивачем виконавчого збору у розмірі 30 000 грн. відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з визнанням районним судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання по справі.

23 грудня 2021 р. відповідач-1 подав відзив (заперечення) на позов, в якому позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Вказав, що на час перерахування стягнутих з позивача коштів на сплату виконавчого збору до державного бюджету у відповідача-1 були відсутні будь-які відомості про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Тому ці кошти не були надмірно або помилково сплачені і повернути їх неможливо. Зазначив також, що з рахунку позивача стягнуто 30000 грн, з яких 69 грн (мінімальні витрати на проведення виконавчих дій), які в подальшому перераховано згідно з платіжним дорученням №12739 від 26.04.21 на «Спеціальний реєстраційний рахунок для обліку інших надходжень спеціального фонду» та 29 931 грн. (виконавчий збір), які перераховано платіжним дорученням №12740 від 26.04.21 на спецрахунок згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

26 жовтня 2021 р. від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що відповідач-2 жодних прав та інтересів позивача не порушував, не вступав у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдав, а сам позивач не вказує на відповідача-2 як на порушника своїх прав). Відповідач-2 не повинен нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу незаконними діями інших державних органів.

23 жовтня 2021 р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2. Зазначає, що доводи відповідача-2 є незаконними та такими, що не заслуговують уваги.

18 липня 2022 р. від представника позивача та відповідача-2 надійшли клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

18 липня 2022 р. учасники справи в судове засідання не прибули.

Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників учасників справи у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

16 листопада 2011 року рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області по справі № 2-488/2011 позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30 листопада 2007 року задоволено повністю і стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 760075 грн. 62 коп. заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку та судові витрати по справі в розмірі 910 гривень.

Це рішення набрало законної сили 27 листопада 2011 року.12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області видано виконавчі листи № 2-488/2011.

Згідно з постановою державного виконавця від 14 березня 2013 року зазначене рішення суду виконане лише в частині стягнення судових витрат (судового збору).

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , а також за договором поруки № 49.4/26-П1/07-In від 30 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

20 березня 2017 року ухвалою суду у виконавчому провадженні за виконавчим листом замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк».

На підставі Договору № 2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 9 грудня 2019 року, ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором іншому кредитору АТ «Альфа-Банк».

У жовтні 2020 року ухвалою суду замінено у виконавчих провадженнях за виконавчими листами згаданого рішення стягувача ПАТ «Дельта Банк» на АТ «Альфа Банк».

18 березня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кепітал» укладено договір факторингу, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Верум Кепітал» перейшло право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до кредитного договору № 49.41/26/07-In від 30 листопада 2007 року, укладеному між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 в сумі 880455 грн. 79 коп., право вимоги сплати процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому кредитним договором, нарахованих та несплачених станом на дату підписання договору у сумі 16 грн. 03 коп., а також право вимоги сплати процентів за користування кредитом, нарахованих в майбутньому.

18 березня 2021 року між ТОФ «Фінансова компанія «Верум Кепітал» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань № 18.03/2021 ВК (далі Договір). Відповідно до п. 2.1 Договору первісний кредитор передає новому кредитору своє право вимоги до боржника, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитним договором у обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з Актом приймання - передачі права вимоги до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань № 18.03/2021 ВК від 18 березня 2021 року, на виконання Договору, відступаються такі вимоги: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до Основного договору в сумі 880455 грн. 79 коп., право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому Основним договором нарахованих та несплачених станом на дату підписання Договору у сумі 16 грн. 93 коп., а також право вимоги сплати процентів за користування кредитом, нарахованих у майбутньому.

Відтак, ОСОБА_2 набула права кредитора (стягувача) до боржника ОСОБА_1 щодо стягнення із останнього суми заборгованості за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30 листопада 2007 року, укладеним між ним та ПАТ «Кредитпром банк».

12 квітня 2021 року між ОСОБА_1 (боржником) та ОСОБА_2 (кредитором) підписано договір прощення боргу, відповідно до умов якого зобов`язання сторони припиняються шляхом прощення боргу, відповідно ОСОБА_2 , як новий кредитор заявляє про відсутність у неї жодних матеріальних претензій до ОСОБА_1 щодо сплати будь-яких платежів за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30 листопада 2007 року. Тому зобов`язання за кредитним договором припинилися 2 квітня 2021 року шляхом прощення боргу. Договір не оспорювався сторонами.

Із відповіді в.о. начальника Новобузького РВ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) У.Буліч судом встановлено, що станом на 28 квітня 2021 року виконавчий лист № 2-488/2011, виданий 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 760075 гривень 62 коп. в солідарному порядку, на виконанні не перебуває.

Позивач зазначає, що аналізом відкритого реєстру виконавчих проваджень встановлено, що відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 з приводу виконання виконавчого листа № 2-488/2011, виданого 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 760075 гривень 62 коп. в солідарному порядку, немає.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 травня 2021 р. у справі №2-488/11 заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково, а саме визнано виконавчий лист № 2-488/2011, виданий 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30.11.2007 року в сумі 760075 гривень 62 коп. - таким, що не підлягає виконанню.

Судом також встановлено, що у Бородянському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №34683590 з примусового виконання виконавчого листа№2-488/2011, виданого 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області.

12 жовтня 2012 року у межах ВП №34683590 Відділом ДВС Бородянського РУЮ винесено постанову про відкриття провадження з одночасним накладенням арешту на все майно ОСОБА_1 .

Окрім цього, у Бородянському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №59395703 з примусового виконання виконавчого листа №2-488/2011, виданого 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області. Боржником у виконавчому провадженні №59395703 є позивач, а стягувачем - ПАТ «Дельта Банк».

21 червня 2019 р. відповідачем-1 у межах виконавчого провадження №59395703 (щодо № 2-488/2011, виданий 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30.11.2007 року в сумі 760075 гривень 62 коп.) було винесено постанову про стягнення з позивача на користь відповідача-1 виконавчого збору у розмірі 79 007 грн. 56 коп.

15 лютого 2021 року у межах виконавчого провадження №59395703 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

15 лютого 2021 року державним виконавцем Бородянського районного відділу ДВС Кравченею Л.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64510628 з виконання постанови №59395703 від 21 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бородянського РВ ДВС 369 грн.

15 лютого 2021 року державним виконавцем Бородянського районного відділу ДВС Кравченею Л.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64510003 з виконання постанови №59395703 від 21 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бородянського РВ ДВС виконавчого збору у розмірі 76007 грн. 56 коп.

15 лютого 2021 року у межах виконавчого провадження №64510003 державним виконавцем Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченею Л.А. винесено постанову про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

15 лютого 2021 року у межах виконавчого провадження №64510003 державним виконавцем Кравченею Л.А. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника у межах суми 76076 грн. 56 коп.

Судом встановлено, що згідно з випискою по картковому рахунку позивача 22 квітня 2021 року банком боржника - ПАТ «КредіАгріколь Банк» було здійснено виконання платіжної вимоги №1 12 від 12 березня 2021 року та списано з рахунку позивача суму у розмірі 30 000 грн.

23 квітня 2021 року державним виконавцем Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченею Л.А. направлено платіжну вимогу №64510003 до банку боржника - ПАТ «КредіАгріколь Банк» у сумі 45 000 грн.

17 травня 2021 року державним виконавцем Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченею Л.А. направлено платіжну вимогу №64510003 до банку боржника - ПАТ «КредіАгріколь Банк» у сумі 46 076 грн. 56 коп.

У зв`язку з цим 9 липня 2021 р. позивач звернувся до відповідача-1 із заявою, в якій просив наступне:

- закінчити виконавче провадження №64510628 у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п.5 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»);

- закінчити виконавче провадження №64510003 у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п.5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»);

- зняти арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №64510003 постановою державного виконавця Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравчені Л.А. від 15 лютого 2021 року;

- зняти арешт, накладений на кошти ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №64510003 постановою державного виконавця Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравчені Л.А. від 15 лютого 2021 року;

повернути на рахунок ОСОБА_1 стягнутий з нього в межах виконавчого провадження N64510003 виконавчий збір у розмірі 30 000 грн. відповідно до ч.7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- відкликати платіжну вимогу №64510003 від 23 квітня 2021 року на суму 45 000 грн.;

- відкликати платіжну вимогу №64510003 від 17 травня 2021 року на суму 46 076 грн. 56 коп.;

- зняти арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №34683590 постановою Відділу ДВС Бородянського РУЮ від 10 грудня 2012 року;

- вилучити запис про обтяження №40550625 та запис про обтяження №13190533 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

22 липня 2021 р. у межах виконавчого провадження №64510003 державним виконавцем Кравченею Л.А. винесено постанову про зняття арешту з коштів, що належать боржнику (позивачу).

26 липня 2021 р. у межах виконавчого провадження №64510003 державним виконавцем Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченею Л.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Указану постанову винесено на підставі вимог п. 5. ч. 1. ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки до відділу надійшла ухвала Новобузького районного суду Миколаївської області у справі № 2-488/11 від. 20 травня 2021 року про визнання виконавчого листа №2-488/2011 таким, що не підлягає виконанню, на підставі якого було відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору.

3 серпня 2021 р. позивач звернувся до відповідача-1 із заявою, в якій просив відповідача-1 підготувати подання щодо повернення на рахунок позивача стягнутого з нього в межах виконавчого провадження №64510002 виконавчого збору у розмірі 30 000 грн. до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом від 12 серпня 2018 р. № №17715 відповідач-1 повідомив позивача, що перевіркою даних АСВП встановлено, що на виконанні в Бородянському районному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №64510003 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору з позивача на користь Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у розмірі 76 007 грн. 56 коп. В межах виконавчого провадження № березня 2021 р. Державним виконавцем до ПАТ «КредіАгріколь Банк» надіслано платіжну вимогу №112 про списання з рахунку позивача коштів у сумі 30 000 грн., згідно якої на депозитний рахунок відділу надійшла зазначена сума та у встановлений законом третій термін була перерахована до Державного бюджету.

У зв`язку з цим відповідач-1 повідомив позивача, що на час перерахування коштів до Державного бюджету у відділ не знаходилось відомостей про визнання виконавчого документа №2-488/2011 від 12 грудня 2011 р. таким, що не підлягає виконанню, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №59395703 та винесена постанова про стягнення з позивача виконавчого збору. Тому не має підстав вважати, що кошти, стягнені з боржника (в даному випадку позивача) на момент їх перерахування до Державного бюджету були надмірно або помилково стягнутими, у зв`язку з чим повернути кошти боржникові (позивачу) не вбачається можливим.

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що вчинена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом норм ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч.1ст.18 Закону №1404-VIIIвиконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ч. 5ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Водночас, згідно з вимогами ч. 3ст. 40 цього ж Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIIIпередбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також ч. 9 цієї ж статті Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як свідчать наявні у справі документи 1 червня 2019 р. відповідачем-1 у межах виконавчого провадження №59395703 за виконавчим листом (№ 2-488/2011, виданий 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30.11.2007 року в сумі 760075 гривень 62 коп.) було винесено постанову про стягнення з позивача на користь відповідача-1виконавчого збору у розмірі 79 007 грн. 56 коп.

15 лютого 2021 року у межах виконавчого провадження №59395703 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

15 лютого 2021 року державним виконавцем Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченею Л.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64510003 з виконання постанови №59395703 від 21 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бородянського РВ ДВС виконавчого збору у розмірі 76007 грн. 56 коп.

22 квітня 2021 року банком боржника - ПАТ «КредіАгріколь Банк» було здійснено виконання платіжної вимоги №1 12 від 12 березня 2021 року та списано з рахунку позивача суму у розмірі 30 000 грн. (що є частиною суми виконавчого збору, яка стягувалася у межах виконавчого провадження № 64510003 з виконання постанови №59395703 від 21 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бородянського РВ ДВС виконавчого збору у розмірі 76007 грн. 56 коп.).

Судом встановлено, що виконавчий збір та виконавчі витрати у сумі 30 000 грн. було стягнуто з боржника (позивача) у зв`язку з примусовим виконанням органом державної виконавчої служби вказаного виконавчого листа.

Згідно з наявними у справі документами у виконавчому провадженні з рахунку позивача стягнуто 30 000 грн, з яких 69 грн - мінімальні витрати на проведення виконавчих дій - в подальшому перераховано згідно з платіжним дорученням №12739 від 26.04.21 на «Спеціальний реєстраційний рахунок для обліку інших надходжень спеціального фонду» та 29 931 грн - виконавчий збір, які перераховано платіжним дорученням №12740 від 26.04.21 на спецрахунок згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Разом з тим, в подальшому ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 травня 2021 р. у справі №2-488/11 заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково, а саме:

- визнано виконавчий лист № 2-488/2011, виданий 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30.11.2007 року в сумі 760075 гривень 62 коп. - таким, що не підлягає виконанню.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ця ухвала районного суду від 20 травня 2021 у справі №2-4811 набрала законної сили, та в порядку апеляційного оскарження скасована не була. Протилежного сторонами під час розгляду справи не доведено. Цей факт не є спірним у справі.

Отже, виконавчий лист № 2-488/2011, виданий 12 грудня 2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 49.41/26/07-In від 30.11.2007 року в сумі 760075 гривень 62 коп., визнано у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню.

При цьому суд бере до уваги, що вказане судове рішення про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято 20 травня 2021 р., тобто після того коли кошти з рахунку позивача (боржника) було списано банком на підставі виконавчого документа 22 квітня 2021 року на виконання постанови органу ДВС від 21 червня 2019 року.

В силу норм ч. 7ст. 27 Закону №1404-VIIIуразізакінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Суд зазначає, що з контексту наведеної норми ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» можна дійти висновків про те, що підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є: 1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню; 2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, наведена вище норма Закону не передбачає, що вчинення органом державної виконавчої служби дій щодо повернення стягнутого виконавчого збору у випадку виникнення другої підстави (визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню) ставиться законодавцем у залежність від обставин закінчення чи не закінчення основного виконавчого провадження.

У даному випадку наявними документами підтверджено виникнення обставини (факт визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), з якою ч.7ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує виникнення у відповідача (органу державної виконавчої служби) обов`язку повернути боржнику (позивачу) виконавчий збір, як такий, що був стягнутий безпідставно.

Суд також бере до уваги, що за приписами вказаної норми ч.7ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», якою позивач обґрунтовує свої вимоги, поверненню підлягає лише сума виконавчого збору, тоді як до складу суми 30 000 грн. входить як сума виконавчого збору (29 931 грн), так і сума витрат виконавчого провадження (69 грн).

Проте, як видно з тексту листа від 12 серпня 2021 р. №17715,відповідач-1 всупереч ч. 7ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відмовив позивачу у поверненні сплаченого ним виконавчого збору на виконання постанови у межах виконавчого провадження № 64510003 з виконання постанови №59395703 від 21 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бородянського РВ ДВС виконавчого збору у розмірі 76007 грн. 56 коп. та не надав роз`яснення щодо складових стягнутої суми 30 000 грн. (виконавчий збір та витрати виконавчого провадження). Унаслідок цього позивач помилково вважав, що розмір стягнутого виконавчого збору складає 30 000 грн.

З огляду на встановлення судом в ході розгляду даної справи наявності правових підстав у органу державної виконавчої служби для повернення позивачу виконавчого збору суд дійшов висновку, що Бородянським районним відділом Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо позивача була допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не вжитті заходів відповідно до ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» з повернення позивачу фактично стягнутого виконавчого збору, сплаченого ним на виконання постанови в межах виконавчого провадження № 64510003 з виконання постанови №59395703 від 21 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бородянського РВ ДВС виконавчого збору. Як наслідок суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною такої бездіяльності відповідача-1.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідача-2 коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача грошових коштів у розмірі 30 000 грн., раніше стягнутих з позивача в якості виконавчого збору на виконання постанови ВП №59395703 від 21 червня 2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 р. №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету» органом, що контролює справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації 22070000 є Мін`юст.

Чинними нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. №512/5, порядок повернення стягнутого виконавчого збору з підстав, визначених у ч. 7ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Проте, враховуючи встановлені обставини справи та те, що в розумінні норм ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 29 Бюджетного кодексу України виконавчий збір є збором і доходом Державного бюджету України, то суд вважає, що до спірних правовідносин щодо повернення виконавчого збору може бути застосований Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 р. №787(що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за №1650/24182).

Згідно з п.2 Порядку останній визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії. Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

За змістом положень п. 5, 10 і 15 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету

Заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані. Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090000) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету24060300) відповідного бюджету.

Згідно з вимогами пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

З огляду на вищевикладене та враховуючи обставини того, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яким відносно виконавчого збору відповідно є Міністерство юстиції України, структурним підрозділом якого є Департамент державної виконавчої служби, то в даному випадку такий обов`язок щодо формування та надання до органу Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету покладено на відповідача.

Судом встановлено що сума стягнутого з позивача виконавчого збору становить не 30 000 грн., а 29 931 грн., а решта 69 грн. є витратами виконавчого провадження, щодо яких позовних вимог не заявлялося. Суд також враховує, що і позивач свої вимоги обґрунтовував саме приписами ч.7 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає повернення лише виконавчого збору.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги стосовно способу захисту (щодо безпосереднього стягнення коштів з державного бюджету) не відповідають вимогам законодавства і тому задоволенню в цій частині не підлягають, а належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Бородянського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) сформувати та подати до Головного управління державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 4 червня 1996 року, PHOKПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) виконавчого збору у розмірі 29 931 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять один гривень) грн., раніше стягнутих з ОСОБА_1 в якості виконавчого збору на виконання постанови ВП №59395703 від 21 червня 2019 року.

За таких обставин суд визнає, що відповідач-1 вчинив протиправну бездіяльність щодо невжиття відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" заходів з повернення позивачу виконавчого збору у розмірі 29 931 грн., отже не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України та порушив права позивача.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем-1.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача-1, а тому наявні підстави для задоволення адміністративного позову у вказаній вище частині позовних вимог.

Відповідно до ч. 3ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до квитанції позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 908 грн. 00 коп.

Суд, керуючись ч. 3ст. 139 КАС України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо часткового задоволення позовних вимог та враховуючи відсутність встановлених порушень з боку відповідача-2, присуджує позивачу 700 грн. 00 коп. понесених витрат по оплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача-1.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» заходів з повернення ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 29 931 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять один гривень) грн., стягнутому на виконання постанови ВП №59395703 про стягнення виконавчого збору від 21 червня 2019 року.

Зобов`язати Бородянський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) сформувати та подати до Головного управління державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 4 червня 1996 року, PHOKПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) виконавчого збору 29 931 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять один гривень) грн., раніше стягнутих з ОСОБА_1 в якості виконавчого збору на виконання постанови ВП №59395703 від 21 червня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Бородянського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ - 34779694) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач-1 - Бородянський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: вул. Центральна, 331, смт Бородянка, Київська область, 07801, код ЄДРПОУ - 34779694.

Відповідач-2 - Головне управління державної казначейської служби України у Київській області, адреса: пл. Лесі Українки, буд. 1, м. Київ, 01196, код ЄДРПОУ - 37955989.

Суддя Журавель В.О.