Справа № 200/4115/22
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року Справа№200/4115/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (надалі КЕВ, відповідач), про:

- визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплати розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року, та встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року.

- зобов`язання здійснити перерахунок та виплату розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року, та встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року, з урахуванням виплачених сум.

- стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року відповідач мав здійснювати розрахунок належних позивачу сум грошового забезпечення виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а в період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року - шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. 07.05.2022 року та 27.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із рапортами щодо проведення розрахунку грошового забезпечення за вказаними нормами, однак жодної відповіді не надано, перерахунку розміру належних позивачу сум грошового забезпечення проведено не було, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року відкрито провадження у справі № 200/4115/22, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

31 серпня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачу було проведено нарахування та виплату розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із змінами внесеними відповідною постановою Кабінету Міністрів України, із розрахунку: 1762 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 рік) * 3,04% (тарифний коефіцієнт) = 5356, 48 грн. У відповідності до п.1 Примітки до Тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу посадовий оклад позивача заокруглюється до 5360 грн. У зв`язку з чим у відповідача відсутні підстави для здійснення позивачу перерахунку складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт, оскільки пунктом 4 Постанови № 704 розмір посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначається лише шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р. Інших змін (корегування) стосовно визначення періоду календарних років на 2021-2022 р. до п.4 Постанови № 704 прийнято не було. У зв`язку з наведеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач наводить доводи на обґрунтування заявлених ним вимог, які аналогічні тим, що викладені у позові.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що при нарахуванні та виплаті позивачу розміру складових грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії) керувався виключно законами України та нормативно-правовими актами та діяв виключно у межах законодавства, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є офіцером Збройних Сил України, учасник бойових дій.

Наказом начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 12.07.2021 року № 136 майора ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.06.2021 року № 248 (по особовому складу) на посаду заступника начальника відділу головного інженера КЕВ м. Луганськ Сил логістики Збройних Сил України, з 12 липня 2021 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.

Наказом начальника КЕВ м. Луганськ (по стройовій частині) від 25.05.2022 року № 103 майора ОСОБА_1 , заступника начальника відділу головного інженера КЕВ м. Луганськ Сил логістики Збройних Сил України, звільненого наказом Командувача Сил Логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.04.2022 року № 85 у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дітей віком до 18 років) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 25.05.2022 року виключено зі списків особового складу КЕВ м. Луганськ та всіх видів забезпечення.

07.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив, зокрема:

провести розрахунок складових грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років), виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року;

провести розрахунок складових грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років), виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року;

виплатити заборгованість з виплати грошового забезпечення позивачу, з урахуванням виплачених сум.

Жодної відповіді на зазначений рапорт не надано.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 року у справі № 560/10051/21 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату складових грошового забезпечення за період з 01.03.2021 року по 09.07.2021 виходячи з посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт, та з урахуванням раніше виплачених сум.

27.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив враховувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 року у справі № 560/10051/21, шляхом здійснення розрахунку та виплати складових грошового забезпечення, починаючи з 12.07.2021 року, виходячи з посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Жодної відповіді на зазначений рапорт надано не було.

18.07.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема:

здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , належних йому сум грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року, та виходячи з посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року, з урахуванням виплачених сум.

На заяву позивача щодо проведення перерахунку грошового забезпечення відповіді не надано, перерахунку розміру належних позивачу сум грошового забезпечення не проведено.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що згідно наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (по стройовій частині) від 12.07.2021 року № 136 про призначення ОСОБА_1 з 12.07.2021 на посаду заступника начальника відділу - головного інженера, позивачу було встановлено розмір посадового окладу 5360 грн., що відповідає основному штату КЕВ м. Луганськ № 45/012-54 за 26 тарифним розрядом, із розрахунку: 1762 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 рік) * 3,04% (тарифний коефіцієнт) = 5356, 48 грн. У відповідності до п.1 Примітки до Тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу посадовий оклад позивача заокруглюється до 5360 грн.

Позивач не погодився із таким розрахунком його грошового забезпечення та звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №704, ця постанова набирає чинності з 1 березня 2018 року.

За первинною редакцією пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з приміткою 1 Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

За загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Отже, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови Кабінету Міністрів України №704, пункт 4 якої має нормативний характер, та містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова Кабінету Міністрів України №103).

Згідно з пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України №103, внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України №704 внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладений у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Отже, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №103, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018".

Постановою від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 Шостий апеляційний адміністративний суд визнав протиправним та скасував пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким внесені зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704.

Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

Частиною 1 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 діє у первісній редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Вирішуючи позовні вимоги суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України №1038 від 28 жовтня 2020 примітки додатків 1, 12, та 13 Постанови Кабінету Міністрів України №704 приведені у відповідність до пункту 4 цієї постанови.

Крім того, відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" визначено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня становить 2102,00 грн. Отже, при перерахунку та виплаті грошового забезпечення за 2021 рік слід застосовувати величину прожиткового мінімуму відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік".

Відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2022 рік" визначено, що у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня становить 2102,00 грн. Отже, при перерахунку та виплаті грошового забезпечення за 2022 рік слід застосовувати величину прожиткового мінімуму відповідно до статті 7 закону України "Про Державний бюджет на 2022 рік".

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення та виплати позивачу у зниженому розмірі за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року грошового окладу, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022.

Тому, необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 9 зазначеної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пункт 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 3-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що витрати на правничу допомогу складаються з:

- складання адміністративного позову щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу розміру складових грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт (витрачений час 2 год. 30 хв.) - 3500,00 грн.

Вказані витрати документального підтверджені: договором № 329 від 26.07.2022 року про надання правової допомоги; розрахунком витрат на правову допомогу; актом № 5 прийому-передачі виконаних робіт від 11.08.2022 року; квитанцією № 5 про сплату послуг у наданні правової допомоги від 11.08.2022 року на суму 3500,00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Щодо строків розгляду справи.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Донецького окружного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дане рішення прийнято суддею за умови наявної можливості доступу судді до матеріалів адміністративної справи.

З огляду на викладене, рішення ухвалено 21 листопада 2022 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у зниженому розмірі за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року грошового окладу, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022.

3. Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 12.07.2021 року по 31.12.2021 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01.01.2022 року по 25.05.2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 20, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), понесені судові витрати зі сплати правової допомоги у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Судове рішення складено та підписано 21 листопада 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко