Справа № 240/19536/22
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Житомир справа № 240/19536/22

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання здійснити виплату,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови виплати недоодержаної суми пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 у сумі 16221 (шістнадцять тисяч двісті двадцять одна) гривна 44 коп., яка утворилась на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі № 240/125/19.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити виплату, ОСОБА_1 недоодержану суму пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 у сумі 16221 (шістнадцять тисяч двісті двадцять одна) гривна 44 коп., яка утворилась на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі № 240/125/19 у відповідності ст.61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є дружиною і спадкоємицею померлого ОСОБА_2 , який за життя отримував пенсію, призначену за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, та перебував на обліку у відповідача. На виконання рішення суду у справі № 240/125/19 відповідач здійснив перерахунок пенсії після чого утворилася недоодержана сума доплати по перерахунку пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 у розмірі 16221,44 грн. На відповідне звернення про виплату недоодержаної пенсії померлого чоловіка, Управління відмовило з посиланням на те, що позивач не є стягувачем за рішенням у справі №240/125/19. З посиланням на статтю 61 Закону №2262-ХІІ, позивачка вважає, що має право на одержання недоотриманих сум пенсії померлого чоловіка, нарахованих на виконання рішення суду, але не виплачених своєчасно, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.09.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

09.11.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду, від 02.12.2019 по справі №240/125/19 ОСОБА_2 З 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії згідно довідки про грошове забезпечення у розмірі 86% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Доплата за рішенням суду за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 становить 16221,44 грн.

Виплата різниці між попередньо обчисленим розміром пенсії та на виконання рішення Житомирського адміністративного суду від 02.12.2019 по справ №240/125/19 за період з 01.01.2018 по 01.01.2020 в розмірі 15240,30 грн була включена до реєстру для проведення виплати після виділення коштів на виплату заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування(перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень.

Відповідач також зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду. Просить відмовити в задоволенні позову.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , являласьсь дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 був військовим пенсіонером, перебував на обліку в ГУПФ України в Житомирській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262- XII.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 по справі № 240/125/19 ОСОБА_2 з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії згідно довідки про грошове забезпечення, наданою ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 86% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Рішення суду набрало законної сили 02.01.2020.

Доплата за рішенням суду за період з 01.01.201 8 по 31.01.2020 становить 16221,44 грн.

Пенсія в новому розмірі 5449,39 грн. та доплата за рішенням суду за період з 02.01.2020 по 31.01.2020 в розмірі 981,14 грн. зараховані на рахунок ОСОБА_2 в лютому 2020 року.

30.11.2020 року позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату пенсії, як члену сім`ї та як особі, що забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, пенсію отримує по втраті годувальника з листопада 2020 року, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, яка була нарахована на виконання рішення суду, але недоодержана її чоловіком у зв`язку з його смертю.

У відповідь, листом від 29.12.2020 № 20034-20079/Є-02/8-0600/20 відповідач повідомив, що згідно ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

13.01.2021 позивач звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з заявою про заміну сторони у справі № 240/125/19 позивача ОСОБА_2 на правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №240/125/19 відмовлено у задоволенні заяви про заміну позивача.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №240/125/19 відмовлено у задоволенні заяви про заміну позивача з тих же підстав.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі № 240/125/19 апеляційна скарга залишена без задоволення, а ухвала суду від 08.02.2021 без змін.

Ухвалою суду від 02.02.2022 повторно відмовлено у задоволенні заяви про заміну позивача у справі № 240/125/19.

На повторне звернення позивача до пенсійного органу, відповідач листом від 26.07.2022 № 18912-15504/Є-02/8-0600/22 відмовив у виплаті недоодержаної пенсії померлого чоловіка. Відмовою слугувало знову те, що необхідно замінити сторону виконавчого провадження.

Не погодившись з відмовою у виплаті недоодержаної пенсії померлого чоловіка, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з такого.

Щодо юрисдикцій даного спору, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.04.2019 у справі №808/1346/18, відповідно до якої спори, предметом яких є майнова вимога позивача визнати за ним в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Виплати сум недоотриманих пенсійних виплат після їх переходу до складу спадкового майна регулюються виключно нормами цивільного законодавства, незважаючи на те, що однією зі сторін у таких правовідносинах виступає особа публічного права.

Суд зазначає, що підставою звернення до суду з даним позовом стала незгода позивача з відмовою у виплаті нарахованих сум пенсії її чоловікові, які залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, при цьому право на отримання недоотриманих сум пенсії позивач заявляє у відповідності до статті 61 Закону №2262-ХІІ як член його сім`ї, який належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Також відсутні докази того, що на час виникнення спірних правовідносин нараховані відповідачем суми пенсії за рішенням суду у справі №240/125/19 набули статусу спадщини.

Враховуючи наведене, даний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача на підставі поданих сторонами письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частин 1-3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (або батькам і другому з подружжя, а також членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника). При цьому закон встановлює умову, відповідно до якої виплата недоодержаних сум пенсії здійснюється у випадку, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, положення статті 61 Закону №2262-ХІІ встановлюють механізм, за яким визначені у цій статті особи мають право отримати суми пенсії, призначені за цим Законом померлому, на підставі особистої заяви, поданої не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому зазначена норма направлена на безспірне отримання таких коштів відповідною особою та прямо вказує на те, що недоодержані у зв`язку зі смертю суми пенсії не включаються до складу спадщини.

За встановленими обставинами справи, у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа військовослужбовців ОСОБА_2 залишились недоодержаними суми пенсії, нараховані йому на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/125/19, в розмірі 16221,44 грн.

Позивач, як дружина померлого ОСОБА_2 , яка відповідно до статті 30 Закону №2262-ХІІ відноситься до категорії осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, звернулася до пенсійного органу із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 у відповідності до частини 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідну заяву позивач подала до ГУ ПФУ у листопаді місяці 2020 року, тобто позивачем дотримано умову звернення не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідачем не надано доказів того, що будь-які інші особи, з числа визначених частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, які мають відповідне право, звертались із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачці у виплаті недоодержаних сум пенсії померлого чоловіка з посиланням на необхідність застосування процедур правонаступництва у правовідносинах з примусового виконання судового рішення, оскільки позивачка є особою, яка має право на беззаперечне отримання суми пенсії, яка підлягала виплаті її чоловікові як пенсіонеру з числа військовослужбовців, і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, та звернулась до відповідача з відповідною заявою до спливу присічного шестимісячного строку, встановленого Законом №2262-ХІІ, а тому були відсутні підстави для відмови у виплаті їй таких сум.

Отже, відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаних сум пенсії померлого пенсіонера, суб`єкт владних повноважень вчинив протиправні дії, які порушують право позивача на належний соціальний захист.

В свою чергу, судом встановлено, що доплата за рішенням суду за період з 02.01.2020 по 31.01.2020 в розмірі 981,14 грн. зарахована на рахунок ОСОБА_2 в лютому 2020 року.

Тобто, на момент смерті ОСОБА_2 нарахована на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/125/19 сума пенсії в розмірі 15240,30 грн. не була виплачена.

Оскільки відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті сум пенсії її чоловіка, недоотриманих у зв`язку зі смертю, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу такі суми пенсії в розмірі 15240,30 грн.

Стосовно твердження відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, то суд вважає таке необґрунтованим та відхиляє як безпідставне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що відповідач листом від 26.07.2022 № 18912-15504/Є-02/8-0600/22 відмовив у виплаті недоодержаної пенсії померлого чоловіка.

Судом також взято до уваги, ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у праві №240/125/19.

Таким чином, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 259-262, КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. РНОКПП/), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання здійснити виплату - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови виплати ОСОБА_1 недоодержаної суми пенсії померлого ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 у сумі 15240 (п`ятнадцять тисяч двісті сорок ) гривень 30 копійок, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі № 240/125/19.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоодержаної суми пенсії померлого ОСОБА_2 у розмірі 15240 (п`ятнадцять тисяч двісті сорок ) гривень 30 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 992,40 витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України таможе бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

21 листопада 2022 р.