Справа № 480/3354/22
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2022 року Справа № 480/3354/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3354/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 період навчання позивача за фахом в Середньому професійно-технічному училищі № 10 міста Шостка, з 01.09.1987 по 27.06.1990 та періоду роботи на заводі КП «Шосткинський казенний завод «Зірка» з 11.07.1990 по 31.12.1994 на посаді лакорозвідник;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла віку 50 років, а тому з урахуванням набутого стажу роботи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці вважала, що набула право на пенсію за віком на пільгових умовах. У зв`язку із цим, 03 лютого 2022 року позивач звернулась до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком за списком № 2. При цьому, нею було подано усі документи, які б підтверджували право на пенсію за таких обставин.
На переконання позивача, протиправними є дії відповідача по неврахуванню до її пільгового стажу за Списком №2 періоду навчання з 01.09.1987 по 27.06.1990 та періоду роботи з 11.07.1990 по 31.12.1994 на заводі КП ШКЗ «Зірка», оскільки підстави для зарахування цих періодів до пільгового стажу підтверджуються належним чином відповідними документами: дипломом, трудовою книжкою, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії.
Позивач вважає, що діями по визнанню за нею права на пенсію за віком на пільгових умовах лише з 55 років та незарахуванню до пільгового стажу за Списком №1 та Списком №2 періодів її роботи - відповідач позбавив її права на гарантоване Конституцією України пенсійне забезпечення, а тому порушене право підлягає відновленню судом.
Ухвалою суду від 10.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви позивача, врахований страховий стаж ОСОБА_1 , який становить 34 роки 2 місяці 19 днів, із них 7 років 9 місяців 14 днів пільгового стажу за Списком №2, та 00 років 04 місяці 27 днів пільгового стажу за Списком №1. На момент звернення позивача відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виходячи з вищевикладеного, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії. З урахуванням викладеного відповідач вважає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.
Ухвалою суду від 07.11.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про залучення співвідповідача відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла віку 50 років, що підтверджується копією паспорту позивача (а.с. 6).
06 лютого 2022 року позивач звернулась до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком за списком №2, до якої було додано документи, які підтверджували її право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с. 42).
В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що відповідно статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058):
- працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;
- працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За результатом розгляду документів, доданих до заяви, врахований страховий стаж ОСОБА_1 , який становить 34 роки 2 місяці 19 днів, із них 7 років 9 місяців 14 днів пільгового стажу за Списком № 2, та 00 років 04 місяці 27 днів пільгового стажу за Списком №1. На момент звернення позивача відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 7).
Як встановлено з розрахунку стажу ОСОБА_1 , до пільгового стажу за Списком № 2 відповідач зарахував наступні періоди роботи позивача: з 11.07.1990 по 31.12.1991; з 01.01.1992 по 20.09.1992; з 23.12.1998 по 10.02.1999; з 01.05.1999 по 13.04.2003; з 01.01.2004 по 23.05.2004 (а.с. 36).
Вважаючи протиправними дії відповідача по неврахуванню до її пільгового стажу за Списком № 2 періоду навчання з 01.09.1987 по 27.06.1990 та періоду роботи з 11.07.1990 по 31.12.1994 на заводі КП ШКЗ «Зірка», позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Щодо врахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 11.07.1990 по 31.12.1994 на заводі КП ШКЗ «Зірка» суд зазначає таке.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 р. при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21.08.1992 р.
Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 20 липня 1993 року №58 зазначено, що у графі З розділу «Відомості про роботу» трудової книжки робиться запис, що підтверджує право на пенсію, на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць (має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення). Показники, зазначені у цих Списках, обов`язково повинні бути підтверджені в карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватися в дужках.
Згідно із пунктом 6 Роз`яснення «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого Міністерством праці України від 10.05.1994 № 06-649 та Міністерством соціального захисту населення України від 10.05.1994 № 01- 3/406-02-2, навіть якщо в списках № 1 і № 2 зазначені виробництва без переліку професій і посад, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі працівники цих виробництв незалежно від назви професії або посади, яку вони займають. В моєму ж випадку як в моїй трудовій книжці, так і в Довідці про підтвердження трудового стажу чітко зазначено як професії так і виробництва, а також те, що я була задіяна повний робочий день у технологічному процесі у виробництві виробів за професією, що передбачена Списком №2. Вказаний період відповідачем зарахований до пільгового стажу за списком № 2.
Як уже зазначалось судом, в період з 11.07.1990 по 31.12.1994 ОСОБА_1 працювала на посаді лакорозвідник на заводі КП ШКЗ «Зірка», однак роботодавцем не була вчасно проведена атестація робочого місця (професії).
Так, наказом про затвердження переліку професій та посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення від 29.09.1994 року за № 411 - на Шосткинському заводі «Зірка» вперше була проведена атестація робочих місць та професій у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (а.с. 12).
Відповідно до п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).
Враховуючи викладене, суд погоджується із твердженням позивача про наявність у неї права на зарахування періоду роботи на заводі КП «Шосткинський казенний завод «Зірка» з 11.07.1990 по 31.12.1994 на посаді лакорозвідник до пільгового стажу за Списком № 2.
Водночас, позивач помилково вважає, що весь вищевказаний період не був включений до її пільгового стажу за Списком № 2.
Так, розрахунком стажу ОСОБА_1 підтверджується, що частина спірного періоду, а саме з 11.07.1990 по 20.09.1992 була врахована відповідачем до пільгового стажу за Списком № 2 (а.с. 36), а отже в цій частині позовних вимог права позивача не порушені та не потребують судового захисту.
Щодо дій відповідача по неврахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоду її навчання з 01.09.1987 по 27.06.1990, суд зазначає наступне.
Як встановлено із трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , записів, які зроблені Казенним підприємством Шосткинський казенний завод «Зірка», а саме: Запис №1 - навчання в СПТУ-10 м.Шостка з 01.09.1987 року по 27.06.1990 року (диплом); Запис №2 від 11.07.1990р., Прийнята в цех № 9 лакорозвідником 4 розряду (Наказ №915 від 04.07.1990 року).
Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 , який виданий на ім`я ОСОБА_1 . Середнім професійно-технічним училищем №10 міста Шостка, 01.09.1987 позивач вступила та 27 червня 1990 року закінчила даний навчальний заклад за спеціальністю лаборант хімічного аналізу (а.с. 24).
Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Згідно із пунктом «д» частини третьої статті 56 Закон № 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 38 Закону України, від 10.02.1998, №103/98-ВР "Про професійну (професійно-технічну) освіту" (в редакції, чинній на день звернення із заявою про призначення пенсії) визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після; закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Як вбачається із записів в трудовій книжці та дипломі позивача, вона закінчила навчання 27 червня 1990 року, а до роботи за спеціальністю приступила вже 11 липня 1990 року, тобто через 14 днів після закінчення навчання.
Отже, у розумінні вищенаведених правових норм, ОСОБА_1 має право на зарахування до її пільгового стажу за Списком № 2 часу навчання за фахом з 01.09.1987 по 27.06.1990.
Згідно із пунктами 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно із статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VІІІ (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Крім того Верховною Радою України прийнято Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, яким Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року доповнено розділом XIV-І "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".
Згідно з частиною 1 статті 114 розділу XIV-І Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини 2 статті 114 розділу XIV-VIII Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Вказана норма є ідентичною за змістом пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення в редакції Закону №213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.
Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 року.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Відповідно до пунктів 2, 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Таким чином, Конституційний Суд у Рішенні №1-р/2020 визначив спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону № 213-VIII.
У контексті предмету спору юридична позиція, викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020, застосовується також при оцінці змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регламентують спірні правовідносини та рішення відповідача.
З огляду на юридичну позицію Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020, суд вважає, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.
З позиції Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини беззастережно вбачається, що збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права, а неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.
Суд вважає, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 і які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" після 23.01.2020 року (набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.
Суд зазначає, що у контексті вимог статей 6, 8, 22, 46, 151-2 Конституції України рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 щодо порушень частини першої статті 8 Конституції України внаслідок підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи мають враховуватись всіма суб`єктами владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивачки на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.
При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 11.07.1990 по 20.09.1992 на посаді лакорозвідник, оскільки вказаний період зарахований до пільгового стажу, що підтверджується матеріалами справи, а отже в цій частині позовних вимог права позивача не порушені.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати в розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період навчання за фахом в Середньому професійно-технічному училищі № 10 міста Шостка з 01.09.1987 по 27.06.1990 та період роботи на заводі КП «Шосткинський казенний завод «Зірка» на посаді лакорозвідник з 21.09.1992 по 31.12.1994.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.02.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко