Справа № 580/5602/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 листопада 2022 року справа № 580/5602/22

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову адвокатів Коробки Г.О., Горстки Я.В. від імені ОСОБА_1 до Черкаської обласної військової адміністрації, треті особи: Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Територіального сервісного центру МВС №7141 (ТСЦ МВС №7141) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області) Головного сервісного центру МВС,- про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування актів і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

16.11.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатів Коробки Г.О., Горстки Я.В. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Черкаської обласної військової адміністрації (18001, м.Черкаси, бульв.Шевченка, буд.185; ) (далі відповідач), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (18029, м.Черкаси, вул.Лазаренка прикордонника, буд.1; ) (далі - третя особа 1), Територіальний сервісний центр МВС №7141 (ТСЦ МВС №7141) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області) Головного сервісного центру МВС (18023, м.Черкаси, вул.Лесі Українки, буд.21; ) (далі - третя особа 2),- про:

визнання дій відповідача незаконними;

визнання протиправним і скасування протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилученим майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнною стану від 18.07.2022 №209, яким прийнято рішення про примусове відчуження автомобіля Citroen Berlingo 2011 р.в., ДНЗ НОМЕР_2 , білого кольору на користь третьої особи 1;

зобов`язання третьої особи 2 скасувати тимчасовий реєстраційний талон від 07.09.2022 на транспортний засіб (автомобіль) Citroen Berlingo 2011 р.в., ДНЗ НОМЕР_2 , білого кольору, який виданий у зв`язку з постановкою на тимчасовий державний облік на період воєнного стану та внести інформацію про скасування тимчасового талону від 07.09.2022 на транспортний засіб (автомобіль) Citroen Berlingo 2011 р.в., ДНЗ НОМЕР_2 , білого кольору до Єдиного державного реєстру транспортних засобів та відповідного журналу.

зобов`язання третьої особи 1 повернути власнику - позивачу транспортний засіб (автомобіль) Citroen Berlingo 2011 р.в., ДНЗ НОМЕР_2 , білою кольору;

стягнення на користь позивача з відповідача сплаченого судового збору у розмірі 992,40грн та понесених правових витрат у розмірі 7172,00грн, всього 8164,40грн.

Додатково просили справу розглянути за участю сторін.

Обґрунтовуючи зазначили, що спірні дії не відповідають чинному законодавству, вчинені за відсутності правових підстав до дати судового вирішення справи про адміністративне правопорушення. Рішенням місцевого суду підтверджено факт відсутності адміністративного правопорушення, а отже, відсутність підстав для винесення спірних рішень.

Ознайомившись із матеріалами спору суд дійшов висновку, що спір не відноситься до юрисдикції адміністративного суду з огляду на таке.

За приписами п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч.1 ст.4 КАС України).

Верховний Суд в ухвалі від 02.07.2018 у справі №9901/657/18 зазначив, що процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії. Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень. Відсутність у будь-кого, зокрема й у позивачів, прав та/або обов`язків у зв`язку з виданням оскарженого рішення не породжує у таких осіб і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Вказані позивачем протокол оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 18.07.2022 №209 та тимчасовий реєстраційний талон від 07.09.2022, які він оскаржує, не є рішеннями суб`єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України, оскільки є доказом фіксації оперативної наради та не є тотожним рішенню про відчуження майна, ухвалення якого доводить оспорений протокол. Крім того, тимчасовий талон такоє не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а є правостановлюючим документом, що посвідчує право користування.

Ані оскаржуваний протокол, ані тимчасовий талон не породжують зобов`язальних відносин, владного підпорядкування між учасниками спору. Натомість є видами доказів. Тому не можуть бути предметом оскарження при зверненні до адміністративного суду.

Викладені у позовній заяві обставини та додані матеріали свідчать, що спірні обставини виникли щодо відчуження приватної власності позивача у період воєнного стану.

У спірному періоді діє запроваджений указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний строк продовжено указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Верховна Рада підтримала продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Тобто, воєнний стан діє і на час судового вирішення спору.

Відповідно до Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Станом на час судового вирішення спору автомобіль позивача відчужений на користь держави.

Зазначені обставини свідчать, що автомобіль позивача відчужено з підстав виникнення підозри керування ним в алкогольному сп`янінні, а не за фактом адміністративного порушення. В оскаржуваному протоколі оперативної наради робочої групи вказано про ухвалення окремого рішення здійснити примусове відчуження майна позивача на користь третьої особи 1. Функція відповідача, як суб`єкта владних повноважень, полягала у погодженні акта про примусове вилучення авто.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України від 17 травня 2012 року №4765-VI «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (далі - ЗУ №4765-VI) примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану згідно з ч.1 ст.4 ЗУ №4765-VI здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Про примусове відчуження або вилучення майна відповідно до ч.1 ст.7 вказаного Закону складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.3 ст.7 ЗУ №4765-VI право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

Отже, після підписання відповідного акту вказаний автомобіль вибув із приватної та перейшов у державну власність у порядку, що відповідає вказаній нормі закону. Акт у цьому випадку породжує цивільні права володіння та користування транспортним засобом, а отже, є правовстановлюючим документом, а не рішенням суб`єкта владних повноважень.

Статтею 12 ЗУ №4765-VI у разі якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку.

Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна.

Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо.

Суд урахував, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, за наслідком розгляду справи порушені права мають бути відновлені.

Звертаючись до суду позивач намагається захистити своє право приватної власності за умов зміни його власника на період воєнного стану. Суд надає правову оцінку рішенням, діям/бездіяльності суб`єктів владних повноважень з урахуванням виключно обставин, які існували на момент їх вчинення. Скасування в порядку адміністративного судочинства тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб щодо автоматично не відновить реєстраційні відомості щодо автомобіля та його повернення в приватну власність позивача. Позовна вимога зобов`язати третю особу 1 повернути автомобіль, не узгоджується зі способами відновлення порушених прав, вказаними в ст.5 КАС України в контексті юрисдикції адміністративного суду згідно зі ст.ст.19-20 КАС України.

Оспорення актів, якими змінено власника майна, та позовна вимога зобов`язати повернути власнику автомобіль, є цивільно-правовим способом захисту прав власника, позаяк право, яке позивач просить захистити у цій справі, це право його приватної власності. То ж основна його позовна вимога повернути автомобіль та право власності на нього. Оскарження протоколу робочої групи та акту про вилучення/відчуження вважається похідною, оскільки вони стали засобом позбавлення права приватної власності.

Згідно з ч.3 ст.19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Прийняттям оскаржуваних актів між сторонами не виникли відносини владного підпорядкування.

Суд застосовує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.04.2018 у справі №815/6956/15, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, незалежно від буквального викладу позивачем позовних вимог та учасників, основна мета його звернення до суду полягає саме у поверненні правомочностей його як власника автомобіля та безпосереднього об`єкта таких відносин - віндикація транспортного засобу. Правовий інтерес відповідачів у такому спорі також полягає у захисті права власності, але державної. Захист такого права адміністративний суд не здійснює. Натомість воно входить до повноважень загального місцевого суду.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тому суд дійшов висновку, що заявлений позивачем спір, направлений на захист його майнового права є приватно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Тому наявні підстави відмовити у відкритті провадження та повернути позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 27.02.2020 №3674-VI «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Сплата судового збору особисто позивачем підтверджується наявною у матеріалах адміністративної справи квитанцією від 27.10.2022 № на загальну суму 992,40грн. Тому наявні підстави повернути сплачений судовий збір у вказаному розмірі.

Керуючись ст. ст. 2-20, 122-123, 160-161, 168-171, 243, 248, 259-263 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом адвокатів Коробки Г.О., Горстки Я.В. від імені ОСОБА_1 до Черкаської обласної військової адміністрації, треті особи: Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Територіальний сервісний центр МВС №7141 (ТСЦ МВС №7141) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області) Головного сервісного центру МВС,- про визнання протиправними дій, визнанян протиправними та скасуваня протоколу та тимчасового талону, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

2. Повернути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України сплачений згідно з квитанцією від 27.10.2022 № судовий збір за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 992,40грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

3. Копію ухвали, позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами направити ОСОБА_1 .

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту її складення.

Суддя Анжеліка БАБИЧ