Справа № 480/8301/21
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року Чернігів Справа № 480/8301/21

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України в особі Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на інформаційний запит позивача від 04.08.2021 про надання публічної інформації в передбачений законодавством строк;

врахувати правовий висновок, який викладено у постанову Верховного суду від 30.01.2019 у справі №805/2982/17-а.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі відповідь на інформаційний запит від 04.08.2021, який отримано ними 06.08.2021 станом на день звернення до суду не надали, чим порушили Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2021, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2022, матеріали справи №480/8301/21 передано на розгляд Чернігівському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 прийнято справу до провадження судді Ткаченко О.Є. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Залучено в якості другого відповідача Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що одержавши запит, який подано згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації», але за змістом є зверненням громадян, з урахуванням принципів добросовісності та розумності розглянув запит на підставі Закону України «Про звернення громадян». Відповідь позивачу відповідно до реєстру №75 від 16.08.2021 здано на пошту у 330 центральний вузол фельд`єгерсько-поштового зв`язку.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач є особою з інвалідністю третьої групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Позивач також є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.7).

04 серпня 2021 позивач звернувся із інформаційним запитом до начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив:

1. повідомити, чи приймалося рішення про включення кафедри військової підготовки Національної академії внутрішніх справ до графіку подання на розгляд Міністерству оборони України проекту наказу про присвоєння громадянам України, які пройшли підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу, первинного військового звання офіцерського складу запасу, якщо так, то чим це підтверджується?

2. надіслати на його адресу витяг з графіку, який затверджений встановленим порядком про включення кафедри військової підготовки Національної академії внутрішніх справ до графіку подання на розгляд Міністерству оборони України проекту наказу про присвоєння громадянам України, які пройшли підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу, первинного військового звання офіцерського складу запасу (а.с.4-5).

Інформаційний запит від 04.08.2021 позивачем направлено поштою, що підтверджується копією фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 04.08.2021 (а.с.6).

Позивач в позовній заяві зазначає, що станом на 20.08.2021 відповідь на інформаційний запит від 04.08.2021 не отримано.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Стаття 5 Закону №2939-VI визначає, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI на розпорядників інформації покладений обов`язок надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частини перша, друга статті 19 Закону № 2939-VI).

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, відповідь на запит на інформацію повинна бути надана не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі продовження строку розгляду запиту - не пізніше 20-ти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Статтею 23 Закону №2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію, несвоєчасне надання інформації.

Таким чином, публічна інформація за своєю правовою природою є інформацією, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх повноважень та доступ до якої забезпечується зокрема шляхом надання інформації на запити. При цьому, певна інформація може мати правовий статус інформації з обмеженим доступом (конфіденційна, таємна, службова), доступ до якої визначається положеннями Закону.

Право доступу до інформації є необхідним елементом демократичної форми правління, яка ґрунтується, серед іншого, на вимогах прозорості, гласності та підзвітності в діяльності владних органів і службових осіб, яких народ уповноважив виконувати функції держави. Будь-які особи мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати на нього відповідь.

Суд зазначає, що надання відповіді на отриманий запит має імперативний характер, у незалежності від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядників публічної інформації.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач 04.08.2021 звернувся з інформаційним запитом.

13.08.2021 Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України підготувало відповідь на запит позивача від 04.08.2021 відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (а.с.23).

На підтвердження надіслання даної відповіді відповідач надав реєстр №75 від 16.08.2021 (а.с.22).

Суд наголошує на тому, що відповідач в обґрунтування правомірності своєї поведінки посилається на те, що відповідь на інформаційний запит надана в строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

Проте, зазначає, шо спірні правовідносини, які склались між позивачем та відповідачами, регулюються Законом №2939-VI, а не Законом України «Про звернення громадян».

При цьому наявність лише сформованої відповіді не є належним підтвердженням виконання розпорядником інформації обов`язку щодо надання відповіді на запит, згідно статті 20 Закону України № 2939-VI.

Суд зазначає, що Законом №2939-VI не визначено, яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт надіслання такої відповіді.

Належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень поштового відправлення є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 по справі № 520/9380/18.

Однак будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит на інформацію. Також відповідачем не надано доказів надсилання такого листа засобами електронного зв`язку.

Таким чином, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що відповідач, сформувавши позивачу відповідь на отриманий 06.08.2021 запит лише 13.08.2021 (тобто більше ніж 5 денний строк, як встановлено Законом №2939-VI), допустив протиправну бездіяльність.

При цьому, суд враховує, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Аналіз змісту норм Закону №2939-VI свідчить, що право особи на об`єктивний, всебічний і вчасний розгляд його запиту включає в себе не тільки право на отримання відповіді на звернення, а й право на своєчасність її отримання.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.03.2019 у справі №800/369/17, в якій констатовано, що право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

Також у цьому судовому рішенні вказано, що, не надавши відповідь на запит у встановлений Законом № 2939-VI п`ятиденний строк, відповідач допустив протиправну бездіяльність, тому захистити порушене право на своєчасне отримання інформації можливо лише шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача.

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо недотримання встановленого Законом строку надання відповіді на запит від 04.08.2021.

Решта позовних вимог не належать до задоволення через неправильно обраний спосіб захисту.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Підстави для застосування положень ст.139 КАС України відсутні, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, а докази понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 19, 20, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненадання відповіді на інформаційний запит позивача від 04.08.2021 про надання публічної інформації в передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ).

Відповідач: Генеральний штаб Збройних Сил України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ).

Повне рішення суду складено 21 листопада 2022 року.

Суддя О.Є. Ткаченко