Справа № П/320/674/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року № П/320/674/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - Головне управління ДПС у Київській області) в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2019 № 002185/10-36-56-06/ НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій є протиправним, оскільки нею не було порушено строків сплати єдиного податку з фізичних осіб, що підтверджується виписками з банку та квитанціями.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головним управлінням ДПС у Київській області, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач стверджує про необґрунтованість позовних вимог, оскільки за результатами проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати єдиного податку фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 встановлено порушення граничного терміну сплати єдиного податку шляхом внесення авансових внесків у звя`зку із чим застосовано штрафні санкції у відповідності до статті 126 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

04.07.2019 Ірпінським управлінням Головного управління ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб за період з 20.06.2016 по 20.06.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 04.07.2019 № 002185/10-36-56-06/ НОМЕР_1 .

Вказаним актом встановлено факт сплати єдиного податку з фізичних осіб з порушенням встановлених строків, а саме за період з 20.06.2016 по 20.06.2019 порушено граничні терміни сплати в кожному місяці на один день, чим порушено порядок сплати єдиного податку відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України, згідно з яким платники єдиного податку першої та другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення 26.07.2019 № , яким до позивача за порушення строку сплати єдиного податку з фізичних осіб, визначеного пунктом 295.1 статті 295 ПК України, на підставі підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.3 статті 76, статей 102, 106, 126 ПК України застосовано штрафні санкції на загальну суму 11638,20 грн

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржила його у судовому порядку.

Частиною першою статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 295.2 статті 295 ПК України встановлено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно із пунктом 300.1 статті 300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Пунктом 122.1 статті 122 ПК України передбачено, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до норм чинного законодавства України сплата податків платником податків здійснюється, зокрема, у безготівковій формі шляхом здійснення переказу коштів через банківську установу.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу у розумінні пункту 1.15 цієї ж статті Закону вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу.

Згідно із пунктом 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 цього Закону ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Наданням платником податку до установи банку платіжного документу на перерахування податку до бюджету, згідно з яким платник ініціює сплату, а банк приймає такий документ, обов`язок такого платника щодо сплати такого податку припиняється. Тому, днем сплати податку до бюджету вважається день, коли банк прийняв документ на перерахування податку до бюджету на виконання.

З акта перевірки вбачається, що стверджуючи про порушення позивачем строків, встановлених пунктом 295.1 статті 295 ПК України, контролюючий орган зазначає, що датами операцій по сплаті сум єдиного податку за період червень 2016 по червень 2019 є 20 число кожного відповідного місяця вказаного періоду, що має наслідком затримку сплати на один день.

Оскільки пунктом 295.1 статті 295 ПК України встановлено обов`язок платника єдиного податку першої і другої груп сплатити єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця і з урахуванням вказаних вище положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», такий висновок контролюючого органу є помилковим.

На обґрунтування позовних вимог позивачем надано виписки з банку та квитанції про сплату єдиного податку за період з вересня 2016 по липень 2019, згідно з якими фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплатила єдиний внесок: за червень 2016 - 09.06.2016, за липень 2016 - 11.07.2016, за серпень 2016 - 11.08.2016, за вересень 2016 - 20.09.2016, за жовтень 2016 - 10.10.2016, а листопад 2016 - 16.11.2016, за грудень 2016 - 08.12.2016, за січень 2017 - 10.01.2017, за лютий 2017 - 20.02.2017, за березень 2017 - 10.03.202017, за квітень 2017 - 07.04.2017, за травень 2017 - 12.05.2017, за червень 2017 - 19.06.2017, за липень 2017 - 20.07.2017, за серпень 2017 - 16.08.2017, за вересень 2017 - 18.09.2017, за жовтень 2017 - 13.10.2017, за листопад 2017 - 10.11.2017, за січень 2018 - 15.01.2018, за лютий 2018 - 19.02.2018, за квітень 2018 року - 20.04.2018, за травень 2018 - 18.05.2018, за червень 2018 - 19.06.2018, за липень 2018 - 20.07.2018, за серпень 2018 - 20.08.2018, за вересень 2018 - 20.09.2018, за жовтень 2018 - 19.10.2018, за листопад 2018 - 20.11.2018, за грудень 2018 - 20.12.2018, за січень 2019 - 18.01.2019, за лютий 2019 - 20.02.2019, за березень 2019 - 20.03.2019, за квітень 2019 - 18.04.2019, за травень 2019 - 20.05.2019, червень 2019 - 20.06.2019.

Докази сплати єдиного податку за грудень 2017 та березень 2018 позивачем не надано, не зважаючи на те, що контролюючий орган під час перевірки встановив затримку сплати сум 640 грн та 744,60 грн на 1 день.

Судом встановлено, що згідно з інформацією інтегрованої картки платника (позивача) за 2018-2019 сума єдиного податку березень 2018 зарахована 20.03.2018, що свідчить про дотримання строків визначених пунктом 295.1 статті 295 ПК України.

Оскільки з акта перевірки та розрахунку штрафних санкцій вбачається, що за грудень 2017 сума єдиного податку сплачена 20.12.2017, а відповідачем доказів протилежного не надано, підстави для нарахування штрафу за вказаний місяць також відсутні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено на підставі статті 126 ПК України, якою за не сплату платником податків протягом строків, визначених цим Кодексом, узгодженої суми грошового зобов`язання передбачена відповідальність у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% від суми грошового зобов`язання 23276,40 грн, що складає 11637,20 грн за затримку на 36 календарних днів сплати/несплати (перерахування) фізичною особою авансових внесків єдиного податку.

З акта перевірки та розрахунку фінансових санкцій вбачається, що контролюючий орган встановив факт сплати єдиного податку з фізичних осіб з порушенням встановлених строків, а саме із затримкою на 1 день у кожному місяці у період з вересня 2016 року по липень 2019 року, а не на 36 днів, як вказано в оскаржуваному повідомленні-рішенні.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У порушення вимог частини другої вказаної статті, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення.

Натомість, позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не були спростовані відповідачем.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем помилково в позовній заяві вказано номер податкового повідомлення-рішення № 002185/10-36-56-06/, оскільки вказаний номер присвоєний акту перевірки. Натомість правильним номером оскаржуваного повідомлення-рішення є № .

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.07.2019 № .

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,00 грн згідно із квитанцією від 27.01.2020 № 2501123.

Оскільки позов підлягає задоволенню, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 14, 73- 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 26.07.20219 № .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.