Справа № 286/1153/22
Суддя: Білоусенко І. В.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/1153/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Білоусенко І. В.

з секретарем Максимець О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овручі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, що знаходиться за адресою: м. Житомир, Старий бульвар 5/37, та просить визнати протиправними дії поліцейського СРПП ВПД №1 ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Сидорика Володимира В`ячеславовича та скасувати постанову серії БАБ №652945 від 14.06.2022, якою його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 3400 грн. за ст. 125, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП та закрити провадження по справі, мотивуючи тим, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 125, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що він 14.06.2022 о 12год. 40хв. в с. Можари, по вул. Шкільна, керуючи транспортним засобом скутер «Бест» не мав права керування даним видом ТЗ, не зареєстрований, відсутній мотошолом, не мав поліса страхування наземних ТЗ, не ввімкнув правий покажчик повороту, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, ТЗ не укомплектований медичною аптечкою. Він вважає, що дана постанова є незаконною винесеною з порушеннями норм процесуального та адміністративного права і підлягає скасуванню, оскільки 14.06.2022 близько 12 годин дня він дійсно був зупинений поліцією на скутері (49.9 см./куб) неподалік від свого будинку. Поліцейський в ході спілкування не представився, не назвав причини та підстави проведення превентивних поліцейських заходів, не поінформував про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з описом підстави зупинки, порушивши вимоги статей ч. З ст. 18, ч. 2 ст. 31 та ч. З ст. 35 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейський почав одразу вимагати пред`явити документи, а саме посвідчення водія на керування транспортним засобом. Він відповів, що має посвідчення водія зразка СРСР категорії «А», яке дозволяє керувати даним скутером, але поліцейський проігнорував це та сказав, що треба назвати своє ПІБ, дату народження і адресу проживання. Після того як він надав таку інформацію, працівник поліції подивився щось у планшеті, після чого дав йому бланк постанови, в якому були вписані лише його дані (інші відомості внесені не були), сказав поставити два підписи і можна їхати. Він все зробив як вимагав працівник поліції, щоб не забрали скутер, яким він мав завезти ліки своїй жінці, яка є інвалідом II групи. Поліцейський змусив його поставити підпис про роз`яснення прав, хоча не зачитав йому жодних прав передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України і взагалі ніякого розгляду справи не проводив, чим порушив процедуру передбачену ст. 278 КУпАП та ст. 279 КУпАП. На вимогу поліцейського він поставив підпис про отримання копії, але поліцейський її не вручив, чим порушив вимоги ст. 285 КУпАП. Поштою копію постанови йому теж не надіслали, але через кілька днів, звернувшись до поліції, йому дали її фотокопію, з якої виявилось, що у фабулі було дописано кілька порушень за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП, яких не було під час підписання ним цієї постанови. Таким чином в постанову було внесено завідомо неправдиву інформацію про порушення які він не вчиняв (наприклад, суцільної лінії дорожньої розмітки в його селі нема взагалі, укомплектована аптечка лежала під сидінням, але поліцейський навіть не вимагав її показати, хоча відобразив у постанові що її не було, як й інші порушення які він не вчиняв). Заповнення постанови уже після його підписів, є грубим порушенням вимог п. 8-9 розділу IV наказу «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» №1376 від 06.11.2015р., де не допускається закреслення чи виправлення, внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі такого порушення бланк постанови вважається зіпсованим. Також у графі фабули зовсім не вказано жодних пунктів ПДР, що були ним нібито порушені. Місцем вчинення правопорушення вказана вул. Шкільна без прив`язки до номеру будинку, що не відображає інформативного змісту події.

Штраф накладений в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП у розмірі 3400 грн. Вказана стаття передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вважає порушення незаконним і необгрунтованим, адже в нього було дійсне посвідчення водія, серії НОМЕР_1 від 15.01.1988 р. видане ГАИ МВД-УВД, отож, він мав законне право на керування даним видом транспортного засобу. Поліцейський Сидорик В. Я. під час складання постанови допустив грубі порушення норм чинного законодавства, не з`ясувавши своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, не вирішив її в точній відповідності із законом, порушивши вимоги ст. 245 КУпАП. Поліцейський не додав до постанови жодного доказу, а лише вказав, що здійснювався відеозапис, що є порушенням ст. 283 КУпАП, яка вимагає містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Таким чином поліцейський не маючи взагалі ніяких доказів вчинення ним адміністративних правопорушень, притягнув його до адміністративної відповідальності, не виконавши при цьому вимог статей 251 та 252 КУпАП. Він не погоджується із зазначеним рішенням поліцейського, бо вважає себе невинним, постанову серія БАБ №652945 від 14.06.2022 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з тим, що вона винесена незаконно, з неповними з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідністю висновків поліцейського фактичним обставинам справи, з грубим порушенням норм процесуального права, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, упередженою, за правопорушення яких він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.125, ч.ч.1,2 ст.122, ч.ч.5,6 ст.121, ч.ч.1,2 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирської області подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить справу розглядати без їх участі та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, так як вимоги є безпідставними та необгрунтованими. При цьому зазначив, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 Інструкції).

Зі змісту постанови вбачається, що «14.06.2022 о 12год. 40хв. в с. Можари, по вул. Шкільна, керуючи транспортним засобом скутер БЕСТ не мав права керування даним видом ТЗ, не зареєстрований, відсутній мотошолом, не мав поліса страхування наземних ТЗ, не ввімкнув правий покажчик повороту, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, ТЗ не укомплектований медичною аптечкою, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126, ч.6 ст.121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст.122, ч.1 ст. 122, ст.125 КУпАП.

У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським СРПП ВПД № 1 ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Сидориком В.В. на Левківського М.В. накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Водій при керуванні автомобілем (т/з) зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

В даному випадку позивач порушив Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Його твердження на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Тому відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

Відповідь на відзив позивач не подав.

В судовому засіданні позивач позоіні вимого підтримав, просить їх задовільнити.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №652945 від 14.06.2022 вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 3400 грн., за те, що «14.06.2022 о 12год. 40хв. в с. Можари, по вул. Шкільна, не мав права керування, не зареєстрований, відсутній мотошолом, не мав поліса обов`язкового страхування наземних ТЗ, не ввімкнув правий покажчик повороту, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, ТЗ не укомплектований медичною аптечкою, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126, ч.6 ст.121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст.122, ч.1 ст. 122, 125 КУпАП.

В оскаржуваній постанові (описовій її частині) навіть не вказано (прізвище, ім`я по батькові порушника), хто саме керував мопедом БЕСТ, що не відповідає формі та змісту складання постанови.

Об`єктивною стороною правопорушень, за які було притягнуто до відповідальності позивача, є керування водієм транспортним засобом, який не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП), керування водієм транспортним засобом не зареєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака (ч.6 ст.121 КУпАП), порушення правил користування мотошоломами (ч.5 ст.121 КУпАП), керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса страхування наземних транспортних засобів (ч.1 ст.126 КУпАП), порушення вимог розмітки проїзної частини доріг (ч.1 ст.122 КУпАП), порушення правил зупинки ( ч.2 ст.122 КУпАП), та інші порушення Правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу (ст. 125 КУпАП).

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 8, 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, серед яких і те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху України (ПДР)_останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 1.10. ПДР під "механічним транспортним засобом" розуміється транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Буквальне тлумачення наведеного визначення не дає прямої і виключної відповіді на те, які транспортні засоби відносяться до механічних, а які ні. Тим більше друге речення не містить таких слів як "виключно" або "тільки", тому сказати, що цей термін застосовується виключно або тільки щодо тракторів, самохідних машин і механізмів, а також тролейбусів та транспортних засобів з електродвигуном потужністю понад 3 кВт не можна.

Тому у першу чергу, слід застосовувати визначення ПДР термінів "транспортний засіб" та "мопед". Під якими розуміється "пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів" та "двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт", відповідно.

Згідно з п.2.13 ПДР до транспортних засобів категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 кум.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт. При цьому, пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема, А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. Вказане свідчить про те, що до категорія А1 належать транспортні засоби, зокрема скутери з електродвигуном потужністю до 3 до 4 кВт, позаяк саме вони належать до механічних транспортних засобів у розумінні законодавства. На ці транспортні засоби право керування передбачає наявність дозвільних документів.

Правила дорожнього руху визначають механічний транспорт як транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Оскільки мопед і скутер мають двигун з робочим об`ємом до 50 см3 чи електродвигун потужністю до 4 кВт вони є механічними транспортними засобами та підлягають обов`язковій реєстрації. Якщо ж потужність електродвигуна перевищує 4 кВт, то такі мопед чи скутер теж треба реєструвати, але вже в категорії А, тобто як мотоцикли.

Згідно з ПДР, всі механічні транспортні засоби повинні в обов`язковому порядку бути зареєстровані протягом 10 днів після їх придбання, одержання чи переобладнання (п.п. 30.1), а керування транспортним засобом, що не був зареєстрований у сервісному центрі МВС, забороняється законом (п.п. 2.9).

Тобто, враховуючи вищевикладене, скутер марки «БЕСТ», з робочим об`ємом двигуна до 50 кубічних сантиметрів, вважається згідно національних ПДР саме "механічним транспортним засобом" та підлягає обов`язковій реєстрації. Відповідно положення пункту 2.1. ПДР повною мірою застосовуються і до водіїв мопедів марки «БЕСТ», з робочим об`ємом двигуна до 50 кубічний сантиметрів, яким керував позивач.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів ( п.2.3 «г» ПДР). Відповідно до п. 2.1 «А» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, а також без номерного знака (п.2.9 «в» ПДР).

Відповідно п. 8.5 ПДР дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до частини 5 статті 121 КУпАП - порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положенням ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування водієм транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 125 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді попередження за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець закріпив, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Підставою вимоги у водія, тобто позивача, пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України вказано саме порушення ним ПДР України. Тобто, вказана підстава, що передбачена п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, згідно якого поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Відповідно інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у посадової особи відповідача в спірних правовідносинах не було.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17, поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності.

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів факту порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення правил користування мотошоломом та порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення правил користування мотошоломом та порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, вимоги посадової особи відповідача до нього про пред`явлення документів, в тому числі посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб не грунтуються на законі та відповідно в діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч.2 ст.122, ч.1 ст.122, ст. 125 КУпАП.

За встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, беручи до уваги доводи сторін та оцінюючи надані ними докази, суд приходить до висновку про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №652945 від 14.06.2022, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч.6 ст.121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст.122, ч.1 ст. 122 КУпАП, та відповідно про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №652945 від 14.06.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 125 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 3400 грн., визнати протиправною та скасувати.

Справу закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.11.2022.

Суддя: І. В. Білоусенко