Справа № 320/4502/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4502/21 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахування уточненої позовної заяви, просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_1 №16-РС від 16.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 , діловода тилу з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №57 від 17.03.2021 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття усіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_1 на посаді діловода тилу військової частини НОМЕР_1 та зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення з 16.03.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що чинність укладеного нею з МОУ контракту 16.08.2016 було припинено з підстав закінчення строку дії контракту, однак фактично достроково, так як його дія, за твердженням позивача, припинялася лише 23.03.2021.

Таким чином, за твердженням апелянта, її звільнення не відповідало вимогам підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Апелянт зазначаэ, що рапортом від 16.03.2021 вона зверталась до командира військової частини з клопотанням про звільнення з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту (згідно пункту 12 Контракту - з 23.03.2021), а тому станом на 16.03.2021 у військової частини НОМЕР_1 були відсутні правові підстави для її звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням строку дії контракту.

Також апелянт вказує на численні порушення, допущені відповідачем при припиненні контракту, що на її переконання свідчить про існування підстав для скасування спірних наказів та поновлення її на посаді.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до приписів частини другої статті 309 КАС України судом постановлено ухвалу про продовження апеляційного розгляду даної справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходила військову службу на підставі контракту укладеного 16.08.2016 з Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , майора ОСОБА_2 , на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу, терміном на три роки (пункт 3 контракту).

Даний контракт, згідно пункту 11, набирав чинності з 16.08.2016.

Згідно витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 16.08.2016 №206 (по стройовій частині) позивача призначено діловодом штабу військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , ВОС-НОМЕР_3, та з 16.08.2016 зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та вирішено вважати такою, що з 16.08.2016 приступила до виконання службових обов`язків.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2018 №124 позивача, на підставі рапорту, з 11.06.2018 по 23.03.2021 вирішено вважати такою, що вибула у відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2019 №173 строк дії контракту з позивачем вирішено з 16.08.2019 продовжити до закінчення відпустки по догляду за дитиною, досягнення нею трьохрічного віку, а також на строк необхідний для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладання нового контракту, про що також зазначено в пункті 12 контракту від 16.08.2016.

Згідно рапорту позивача від 12.03.2021 начальнику служби ПММ, позивач доповідала, що прибула з відпустки по догляду за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку та з 16.03.2021 приступила до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно рапорту позивача від 16.03.2021 командиру військової частини НОМЕР_1 , позивач просила останнього клопотати перед вищим командуванням про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до витягу з наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_1 Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.03.2021 №16-рс позивача згідно пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вирішено звільнити з військової служби у запас за пунктом «а» у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно рапортів позивача від 16.03.2021 командиру військової частини НОМЕР_1 , від 16.03.2021 начальнику служби ПММ, від 17.03.2021 заступнику командира частини з тилу - начальнику тилу, у зв`язку зі звільненням з військової служби позивач просила: виплатити їй грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової (соціальної) відпустки, грошову компенсацію вартості за не отримане майно, та надати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

Згідно рапорту позивача від 17.03.2021 начальнику служби ПММ, позивач доповідала, що справи та посаду здала з 18.03.2021.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.03.2021 №57 позивача з 17.03.2021 вирішено виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняти з всіх видів забезпечення. Підстава: наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_1 Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.03.2021 №16-рс, обхідний лист, рапорт солдата ОСОБА_1 (вх. №1453 від 17.03.2021).

Як вбачається із даного витягу із наказу від 17.03.2021 №57, вислуга років позивача у Збройних Силах України становить: календарна - 04 роки 07 місяців 00 діб, пільгова - 00 років 04 місяці 02 доби, загальна 04 роки 11 місяців 02 доби - станом на 17.03.2021.

Зокрема, відповідним наказом було вирішено виплатити позивачеві щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 130% від посадового окладу, щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та вислугу років, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2017-2021 роки за 70 діб, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань на 2021 рік у розмірі окладу за військове звання.

Також, в контракті міститься запис про те, що його чинність припинено 17.03.2021 у зв`язку із закінченням строку контракту за пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, зокрема із посиланням на наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_1 №16-РС від 16.03.2021 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 №57 від 17.03.2021.

Вважаючи зазначені накази про звільнити з військової служби у запас та про виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняти з всіх видів забезпечення протиправними позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, як виникли між сторонами, регулюються зокрема Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі - Положення), Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджену наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454) (надалі - Інструкція).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Згідно частини 4 вказаної статті Закону №2232-ХІІ, форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 Закону №2232-ХІІ встановлені строки військової служби, а стаття 24 визначає початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Час та місце виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважаться, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Згідно частини 3 статті 24 Закону №2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Статтею 26 Закону №2232-ХІІ регламентовано підстави звільнення з військової служби, де у підпункті «а» пункту 2 частини 5 даної статті зазначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): у зв`язку із закінченням строку контракту.

За пунктом 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (пункт 15 Положення).

Перший контракт про проходження військової служби укладається з військовослужбовцями, прийнятими на посади рядового складу - строком на 3 роки (пункт 18 Положення)

Строк проходження військової служби може бути продовжено за новим контрактом до досягнення граничного віку перебування на військовій службі (пункт 20 Положення).

Строк контракту про проходження військової служби обчислюється з дня набрання ним чинності (пункт 23 Положення).

Контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби (пункт 26 Положення).

Військовослужбовцям-жінкам, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, а також військовослужбовцям, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці по догляду за хворою дитиною не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку (далі - шестирічного віку за медичними показниками), строк контракту про проходження військової служби продовжується за відсутності їх клопотань про звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту до закінчення зазначених відпусток, а також на строк, необхідний для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладення нового контракту, про що видається наказ по особовому складу та робиться відповідний запис в обох примірниках контракту про проходження військової служби (пункт 32 Положення).

Підпунктом 2 пункту 35 Положення передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й" та "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно підпункту 2 пункту 225 Положення, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (крім строку проведення мобілізації та часу воєнного стану) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктом 2 частини п`ятої і пунктом 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення (пункт 233 Положення).

За пунктом 242 Положення, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Пунктом 180 Положення передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються, у тому числі відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно абзацу 3 пункту 2.4 розділу ІІ Інструкції, у зв`язку з настанням особливого періоду з військовослужбовцями-жінками, які мають дитину (дітей) віком до 18 років та які не висловили бажання продовжувати військову службу, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці-жінки звільняються з військової служби. Військовослужбовці-жінки, які висловили бажання продовжувати військову службу в особливий період, попереджаються про виконання підпункту 16 пункту 116 Положення та пункту 4.16 розділу IV цієї Інструкції.

Згідно абзацу 1 пункту 2.5 розділу ІІ Інструкції з військовослужбовцями, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю і пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку або іншої тривалості, визначеної законодавством, за відсутності їх клопотань про звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту під час відпустки, строк контракту про проходження військової служби продовжується до закінчення зазначених відпусток, а також на строк, необхідний у разі прийняття рішення щодо укладення нового контракту, для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладення нового контракту. Про продовження строку контракту видається наказ по особовому складу посадової особи, яка має право укладати контракт.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем 16.08.2016 укладено контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби терміном на три троки.

Чинність даного контракту продовжено з 16.08.2019 до закінчення відпустки позивача по догляду за дитиною - досягнення нею трьохрічного віку, а також на строк необхідний для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладання нового контракту.

Також, із наданих доказів вбачається, що ОСОБА_1 12.03.2021 подано начальнику служби ПММ рапорт з доповіддю про те, що вона прибула з відпустки по догляду за дитиною по досягненню нею 3-річного віку, з 16.03.2021 приступила до виконання службових обов`язків за посадою.

Відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач самостійно достроково перервала надану їй відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку, та повідомила про те, що з 16.03.2021 приступила до виконання службових обов`язків.

Разом з тим, 16.03.2021 позивач подала командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, в якому просила останнього клопотати перед вищим командуванням про її звільнення з військової служби у запас за пунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Дана обставина є також свідченням дійсного волевиявлення ОСОБА_1 щодо небажання подальшого проходження військової служби в Збройних Силах України, у тому числі за новим контрактом.

Колегія суддів зазначає, що за даних фактичних обставин, зокрема, самостійне дострокове переривання позивачем відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку та подання позивачем рапорту про небажання продовжувати військову службу, відповідачем виконано належний алгоритм дій, що як наслідок, не передбачав нічого іншого окрім звільнення позивача у зв`язку із закінченням дії терміну контракту.

Доводи апелянта, що термін дії контракту на час винесення спірних наказів не настав є надуманими.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, контракт від 16.08.2016 між позивачем та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , майора ОСОБА_2 укладено терміном на три роки (пункт 3 контракту).

Строк дії вказаного Контракту закінчувався 16.08.2019.

За пунктом 12 Контракту його чинність продовжена з 16.08.2019 «до закінчення відпустки по догляду за дитиною досягнення нею трьохрічного віку, а також на строк необхідний визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладання нового контракту».

Тобто, строк дії вказаного Контракту фактично продовжено на невизначений строк, адже цитований вище пункт 12 Контракту містив не лише посилання щодо закінчення відпустки позивача по догляду за дитиною досягнення нею трьохрічного віку, а також на строк, необхідний для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладання нового контракту, що зокрема відповідає приписам пункту 2.5 Інструкції.

При цьому, положення пункту 32 Положення, за яким військовослужбовцям, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, строк контракту про проходження військової служби продовжується за відсутності їх клопотань про звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту до закінчення зазначених відпусток, про що видається наказ по особовому складу та робиться відповідний запис в обох примірниках контракту про проходження військової служби.

Відтак, вказана норма, на яку посилається апелянт, містить застереження, а саме - відсутність клопотання про звільнення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач самостійно перервавши строк наданої їй відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, також заявила клопотання про звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту до закінчення зазначеної відпустки.

Як наслідок, враховуючи, що позивач із власної ініціативи на підставі відповідного рапорту вийшла раніше із відпустки по догляду за дитиною по досягнення нею трьохрічного віку і приступила до виконання службових обов`язків, а також подала рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку Контракту, суд вбачає обґрунтованими доводи відповідача, що, в даному випадку, днем закінчення строку Контракту є день закінчення вказаної відпустки позивача, а саме 16.03.2021.

З огляду на вкладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено протиправність оскаржуваних наказів та відповідно, існування підстав для їх скасування та поновлення позивача на займаній посаді.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо нездійснення з нею повного розрахунку при звільненні, в тому числі в частині невикористаних відпусток, оскільки такі обставини, навіть у випадку їх підтвердження не можуть бути підставою для поновлення особи на роботі.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 21.11.2022)