Справа № 460/4435/22
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2022 року м. Рівне №460/4435/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення, у якій просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: єдиний податок на суму: 5000 грн. 00 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 4000 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1000 грн. 00 коп.; податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір за результатами річного декларування на суму: 5899 грн. 03 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 4719 грн. 23 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1179 грн. 81 коп.; податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму: 77788 грн. 38 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 56630 грн. 70 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 14157 грн. 68 коп.; податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12.11.2021 року №708, за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 680 грн. 00 коп.; податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12.11.2021 року №708, за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції, місцевий бюджет на суму 1020 грн. 00 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2021 року №Ф-708 щодо сплати заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 66971,56 грн.; рішення №708 від 08.11.2021 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафна санкція в сумі 20091 грн. 47 коп.

В обґрунтування позову позивач вважає протиправними і такими, що підлягають скасуванню вищевказані податкові повідомлення-рішення, вимогу, рішення з підстав вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та ухвалено розгляд справи провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Зокрема, суд оцінивши категорію та складність справи, кількість сторін, характер спірних правовідносин між ними, обсяг та характер доказів у справі, суд, на підставі частини третьої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про необхідність розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Встановлено відповідачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву в порядку статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти задоволення позову у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З метою дотримання розумних строків розгляду адміністративної справи, суд дійшов висновку про перехід до розгляду справи у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, проаналізувавши відзив на позовну заяву, дослідивши обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до наказу про проведення позапланової виїзної документальної перевірки №1720-п від 08.09.2021 року, головним державним ревізором-інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Рівненській області Кобриним О.О., проведено позапланову документальну виїзну перевірку діяльності платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 року по 26.04.2019 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 09.08.2017 року по 26.04.2019 року.

Вказана перевірка проводилася з 09.09.2021 року по 15.09.2021 року.

За повідомленям позивача перевірка фактично проводилася інспектором лише 09.09.2021 року, що не спростовано відповідачем, що є грубим порушенням вимог ст.75 ПК України.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово аналізував положення ПК України, які регулюють питання проведення документальних виїзних перевірок і документальних невиїзних перевірок, та висловлював позицію, що Податковий кодекс України не передбачає право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної виїзної перевірки в приміщенні податкового органу (зокрема, але не виключно, постанови від 13 червня 2019 року у справі № 825/1747/17, від 17 травня 2019 року у справі № 804/254/18, від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18, від 23 квітня 2020 року (справа №826/20146/15), від 24 січня 2019 року (справа №805/1941/17-а), від 10 червня 2021 року у справі №808/881/16).

Відповідно до п.п.78.4, 78.5 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

У постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Також, Постановою Верховного Суду від 29 липня 2021 року по справі №320/7159/19 було передбачено, що законною вважається лише та перевірка, перед призначенням якої (за відповідних підстав, передбачених ст. 78 ПК України), платнику податків надсилався запит, із врахуванням передбачених законом вимог до нього, на який не було надано відповіді. Однак недотримання контролюючим органом при направленні запиту обов`язкових вимог, які передбачені пунктом 73.3 статті 73 ПК України, звільняє платника податків від обов`язку надавати відповідь на нього.

Матеріали справи не містять доказів щодо надіслання позивачу перед призначенням відповідної перевірки запиту від відповідача щодо надання необхідних документів для проведення вказаної перевірки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець Костопільською районною державної адміністрацією 09.08.2017 року, номер запису про державну реєстрацію 0004988. Код основного виду економічної діяльності: 93.19 Інша діяльність у сфері спорту та 93.12 Діяльність спортивних клубів.

З 01.01.2018 року по 26.04.2019 року ФОП ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування (третя група, єдиний податок, не була платником ПДВ).

В подальшому, ФОП ОСОБА_1 було прийнято рішення про припинення діяльності, а саме до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.04.2019 року внесено запис про проведення державної реєстрації припинення №1004988, що не заперечується сторонами по справі.

За наслідками проведеної позапланової документальної виїзної перевірки діяльності платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 26.04.2019 року складено Акт перевірки від 22.09.2021 року №6282/17-00-07-08/ НОМЕР_1 .

Документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлені наступні порушення:

- ч.2 пп.293.4 ст.293 ПК України, а саме заниження єдиного податку за 1 кв. 2018 року на 4000,00 грн.;

- пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5, п.177.11 ст.177 ПК України, а саме: не подання податкових декларацій про майновий стан і доходи до контролюючого органу за 2018р. та за 2019р.;

- п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на загальну суму 56630,70 грн., в т.ч. за 2018 рік 40466,70 грн., за 2019 рік 16164,00 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за результатами перевірки встановлено заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 66971,56 грн., в т.ч. за 2018 рік 50887,80 грн. та за 2019 рік 16083,76 грн.;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» несвоєчасно подано до контролюючого органу додаток 5 та таблицю «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску» за 2018 рік по терміну подання до 11.02.2019 року, фактично подано 04.03.2019р.;

- підпункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме заниження військового збору в сумі 4719,26 грн., в т.ч. за 2018 рік 3372,23 грн. та за 2019 рік 1347,00 грн.;

- п.6 ст.128 Господарського кодексу України, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України за неналежне ведення обліку доходів і витрат за період з 01.01.2018 року по 26.04.2019 року: книга обліку доходів і витрат до перевірки не надана.

На підставі вказаного Акту перевірки та порушень які, на думку відповідача, є встановленими та доведеними, відповідачем було винесено та вручено позивачу податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: єдиний податок на суму: 5000 грн. 00 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 4000 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1000 грн. 00 коп.;

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір за результатами річного декларування на суму: 5899 грн. 03 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 4719 грн. 23 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1179 грн. 81 коп.;

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму: 77788 грн. 38 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 56630 грн. 70 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 14157 грн. 68 коп.;

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12.11.2021 року №708, за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 680 грн. 00 коп.;

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12.11.2021 року №708, за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції, місцевий бюджет на суму 1020 грн. 00 коп.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2021 року №Ф-708 щодо сплати заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 66971,56 грн.;

- Рішення №708 від 08.11.2021 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафна санкція в сумі 20091 грн. 47 коп.

Судом було встановлено, що у ході проведення виїзної позапланової документальної перевірки, позивачем головному державному ревізору-інспектору відповідача для проведення перевірки були надані усі витребовувані податковим органом первинні бухгалтерські та фінансові документи за період перевірки з 01.01.2018 року по 26.04.2019 року, що не спростовано відповідачем по справі.

Перелік виявлених порушень законодавства, що міститься у Висновках Акту, базуються на єдиній тезі контролюючого органу про те, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарські операції по виду діяльності КВЕД 93.19 Інша діяльність у сфері спорту та КВЕД 93.12 Діяльність спортивних клубів, який не був зазначений у Реєстрі платників єдиного податку.

Такий висновок зроблено відповідачем на основі аналізу наданих до перевірки актів здачі-приймання робіт (наданих послуг).

У Висновках Акту вказано про порушення ч. 2 пп. 293.4 статті 293 ПК України, а саме заниження суми єдиного податку за 1 кв. 2018 року.

В той же час, суд зазанчає, що, згідно ч. 2 пп. 293.4 ПК України, мова йде про платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи.

ФОП ОСОБА_1 , як було встановлено судом, перебувала на третій групі єдиного податку.

Суд констатує, що в силу п. 299.10. ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

Пункт 299.11. ст. 299 Податкового кодексу України передбачає, що разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Судом також достеменно встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату подання адміністративного позову не отримала рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації її як платника єдиного податку.

До того ж, виходячи із відомостей Реєстру платників єдиного податку, ФОП ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування (3 група зі ставкою 5% ) починаючи із 09.08.2017 року по 26.04.2019 року (дату реєстрації припинення підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець).

Тобто, факт анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку не був встановлений контролюючим органом у порядку встановленому законом, що також перевірено судом у ході розгляду вказаної справи та не спростовано доводами, які викладені у відзиві на позовну заяву.

До аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у постановах від 21 січня 2021 року у справі № 808/4202/17 та від 19 червня 2020 року у справі №2040/6313/18.

Верховний Суд вказав, що способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку. Та враховуючи те, що контролюючим органом не було надано відповідного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку 3 групи, відсутні підстави для наявності у платника податків обов`язку нараховувати та сплачувати податки загальної системи оподаткування.

Також у Акті перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 належним чином дотримувалася вимог законодавства щодо декларування та сплати єдиного податку, тобто добросовісно виконувала вимоги законодавства в цій частині, відтак висновки, викладені у Акті перевірки податкового органу є суперечливими та безпідставними.

З огляду на це, абсолютно необґрунтованим виглядає звинувачення ОСОБА_1 в тому, що в цей же час вона не виконувала вимоги законодавства щодо неподання декларації про майновий стан і доходи за 2018-2019 рр., адже це б протирічило як вимогам ПК України, так і елементарній логіці підприємець, добросовісно виконуючи вимоги декларування за спрощеною системою оподаткування, не повинен був виконувати норми законодавства, передбачені в пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.5 ст. 177 ПК України.

Крім цього, відповідачем згідно з п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на загальну суму 56630,70 грн., в т.ч. за 2018 рік 40466,70 грн., за 2019 рік 16164,00 грн.

З огляду на встановлені відповідачем порушення, відповідно до п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за результатами перевірки встановлено заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 66971,56 грн., в т.ч. за 2018 рік 50887,80 грн. та за 2019 рік 16083,76 грн.

Крім цього, відповідачем в порядку підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України за результатами перевірки збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір за результатами річного декларування на суму: 5899 грн. 03 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 4719 грн. 23 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1179 грн. 81 коп..

Відтак, відповідач за наслідками встановлених порушень прийняв оспорювані: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2021 року №Ф-708 щодо сплати заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 66971,56 грн. та рішення №708 від 08.11.2021 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафна санкція в сумі 20091 грн. 47 коп.

З цього приводу суд зазначає наступне, відповідно абз. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 20 000 000,00 гривень.

Згідно п. 292.1 ст. 292 ПК доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і в шкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Так, відповідно до пп.162.1.1п.162.1ст.162 ПК України (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.163.1ст.163 ПК Україниоб`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Підпунктами 164.1.1-164.1.3 ст.164 ПК Українивизначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту177.2статті177та пункту178.3статті178цьогоКодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно ізстаттею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно ізстаттею 178 цього Кодексу.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, окрім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, здійснюється за правилами, визначеними статтею 177 ПК України.

Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК Українидоходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом167.1 статті 167цьогоКодексу.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 N 2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 N 2464-VI, податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно з п. 112.1. ст. 112 та п. 111.3 ст. 111 Податкового кодексу України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, що передбачає встановлення контролюючими органами вини особи, не передбачає презумпції наявності вини фізичної особи чи посадових (службових) осіб юридичної особи у випадках притягнення фізичної особи чи посадових (службових) осіб юридичної особи до юридичної відповідальності інших видів та не звільняє від обов`язку її доведення в порядку, передбаченому законом.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 по справі №360/1776/19.

Згідно з п. 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України), заява № 29979/04, Судом проаналізовано поняття «належне урядування».

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Отже, спірні рішення було прийнято відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74 та ст. 75 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідач належними і допустимими доказами у справі не довів факту порушення ФОП ОСОБА_1 в охопленому перевіркою періоді вимог податкового законодавства.

За усього наведеного, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведеного присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена ним сума судового збору у розмірі.

З урахуванням вищенаведених обставин у взаємозв`язку з чинними положеннями законодавства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятих ним рішень.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: єдиний податок на суму: 5000 грн. 00 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 4000 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1000 грн. 00 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір за результатами річного декларування на суму: 5899 грн. 03 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 4719 грн. 23 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1179 грн. 81 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.11.2021 року №708, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму: 77788 грн. 38 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями 56630 грн. 70 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 14157 грн. 68 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12.11.2021 року №708, за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 680 грн. 00 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12.11.2021 року №708, за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції, місцевий бюджет на суму 1020 грн. 00 коп.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2021 року №Ф-708 щодо сплати заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 66971,56 грн.

Визнати протиправним та скасувати Рішення №708 від 08.11.2021 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафна санкція в сумі 20091 грн. 47 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Д.Є. Махаринець