Справа № 308/15582/22
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2022-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову військової часини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирійської Арабської ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним у супроводі неповнолітній син ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів) ID картка НОМЕР_2 про затримання з метою ідентифікації,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач, військова часина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до відповідача громадянина Сирійської Арабської ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним у супроводі неповнолітній син ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів) ID картка НОМЕР_2 про затримання з метою ідентифікації.
Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що така не відповідає вимогам ст.ст.160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.п.4,5, ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини .

Згідно ч.ч.1,4 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, позивач просить суд, затримати громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним у супроводі неповнолітній син ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів) - з метою ідентифікації.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території або тимчасово перебувають в Україні.
Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Частина 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлює право затримувати та розміщувати в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, у тому числі і іноземців, які не мають законних підстав для перебування на території України та підлягають примусовому видворенню за межі України протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
У Постанові від 02 вересня 2021 року справа № 463/8369/19 ВС зазначив, що відповідно до положень статей 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
За правилами ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Частина 13 ст.289 КАС України передбачає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Так, мотивуючи позов, представник в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказує на те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину, поза встановленими пунктами пропуску, з метою потрапити до країн Європейського Союзу, на територію України потрапив незаконним шляхом, оригінали документів, що підтверджують законність перебування на території України та дають право перетинати державний кордон передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відсутні.

Разом із тим, в додатку до позовної заяви додано копію паспортного документу громадянина Сирії, вказаний документ, згідно протоколу особистого огляду від 19.11.2022, виявлено та вилучено у відповідача.

Разом із тим, перекладу вказаного документу до позовної заяви не додано, що позбавляє суд можливості встановити його зміст. В свою чергу, неможливим є встановити чи надає такий документ право на перетин кордону.

Окрім того, до позовної заяви додано лист-інформування від 21.11.2022 року, адресований позивачем до Посольства Сирійської Арабської Республіки України про те, що 19 листопада 2022 року на території Ужгородського району Закарпатської області, за спробу незаконного перетинання державного кордону з України Угорську Республіку представниками НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України було затримано громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , документ, що посвідчує особу ID -картка НОМЕР_2 , з ним у супроводі неповнолітній син MAHMUD ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів).
Відомостей про те, що ID -картка НОМЕР_2 не дає право на виїзд з України, матеріали позовної заяви не містять.
Окрім цього, у позовній заяві, вказано на те, що відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Однак, до позовної заяви не додано постанову суду про притягнення відповідача по справі до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Слід звернути увагу і на те, що копії документів що додані до позовноїзаяви не завірені належним чином.

Так, відповідно до ч.2 ст. 94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.4 вказаної статті, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

З 01.09.2021 року юрособам потрібно оформляти службові документи саме згідно з ДСТУ 4163:2020, чия дія поширюється на державні органи, органи місцевого самоврядування, установи, підприємства, організації та інших юридичних осіб незалежно від їхнього функціонально цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності.
Відповідно до п. 5.26, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа.

Разом із тим, копії документів, що додано до матеріалів справи містять тільки відбиток штампу «КОПІЯ» та не містять інших реквізитів.

Тому, позивачу слід надати до суду належним чином завірені копії вказаних документів.

Дослідивши матеріали позовної заяви приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. ст. 123, 160,161 КАС України та усуненням перелічених вище недоліків.

У відповідності до ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулась із позовною заявою.

Враховуючи, що за вимог ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної позовної заяви, строк для усунення недоліків судді визначає протягом одного дня з моменту отримання даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вище наведене, вважаю за необхідне залишити даний адміністративний позов залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 169 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву військової часини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирійської Арабської ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним у супроводі неповнолітній син ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів) ID картка НОМЕР_2 про затримання з метою ідентифікації, - залишити без руху.

Повідомити позивачу про необхідність усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом одного дня з моменту отримання її копії.

Попередити позивача, що відповідно до пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош