Справа № 537/5292/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2022-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 р. Справа № 537/5292/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Комарова Владислава Анатолійовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.06.2022 (головуючий суддя І інстанції: Фадєєва С.О.) по справі № 537/5292/21

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Комарова Владислава Анатолійовича , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області Комарова В.А. від 28.09.2021 серії ЕАО № 4831433 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальної за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосування до неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.06.2022 позов задоволено частково.

Скасовано постанову інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Комарова В.А. від 28.09.2021 серії ЕАО №4831433 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень, а провадження в справі закрити.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Інспектор роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Комаров В.А. (далі відповідач 1) не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку доказам, зокрема не враховано пояснення позивача в яких вона підтвердила, що під час руху транспортного засобу користувалась мобільним телефоном, тримаючи його в руці, отже факт вчинення нею адміністративного правопорушення є доведеним. Вказані пояснення зафіксовані на бодікамері працівника поліції.

При цьому до суду позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а лише незгода з постановою не є підставою для її скасування та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Позивач, Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач 2) не подали відзиви на апеляційну скаргу.

Сторонами по справі не подані клопотання про розгляд справи за їх участі, в зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 308, п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 28.09.2021 інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Комаровим В.А. винесено постанову серії ЕАО № 4831433, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2ст. 122 КУпАПу вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно постанови, 28.09.2021 о 12:21 в м. Кременчук по вул. Івана Приходька, 88 водій, під час керування транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , користувався засобом зв`язку, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржила її в судовому порядку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною, оскільки відповідачем не доведено факту вчинення позивачем правопорушення.

Враховуючи оскарження відповідачем 1 судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.9 «д» ПДР України, затвердженого Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Абзацом «д» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР України) встановлено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2, ч. 3ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем 1 надано до суду DVD-RW диск з відеозаписом з нагрудної камери.

Дослідивши відеозапис, суд першої інстанції вірно зазначив, що він розпочинається з того, що інспектор поліції підходить до припаркованого транспортного засобу позивача, отже фактично фіксує лише процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови.

Разом з тим, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП полягає в користуванні засобом зв`язку під час руху транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем 1 відеозапис з нагрудної камери не фіксує факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що саме під час руху транспортного засобу ОСОБА_1 користувалась телефоном.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції пояснень позивача зафіксованих відеозаписом, в яких остання визнала факт вчинення нею правопорушення, колегія суддів оцінює критично, оскільки лише факт визнання особою вини у порушенні Правил дорожнього руху не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 08.07.2020 по справі № 177/525/17.

Інших доказів в підтвердження правомірності спірної постанови, відповідачем 1 ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.

Доводи скаржника щодо не надання позивачем належних та допустимих доказів, в обґрунтування заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо не доведення відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення від 28.09.2021 правомірно скасована судом із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Комарова Владислава Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.06.2022 по справі № 537/5292/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова