Справа № 380/7108/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року

справа №380/7108/22

провадження № П/380/7159/22

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Чаплик І.Д.,

секретар судового засідання Посмітюх К.Т.,

за участю:

представника позивача Жогальської І.Ф.,

представника відповідача Піддубної Х.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернулись до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області (місцезнаходження: 80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, 22 ), в якому просять:

визнати протиправним та скасувати рішення ХУ сесії УІІІ скликання Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 1610 від 04.11.2021 про відмову гр. ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Циплі у селі Черемошня Золочівського району Львівської області, кадастровий номер :02:006:0003;

зобов`язати Золочівську міську раду Золочівського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою ур. Циплі с. Черемошня Золочівського району Львівської області, площею 2,0000 га кадастровий номер :02:006:0003, розробник ФОП ОСОБА_3 для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ;

визнати протиправним та скасувати рішення ХУ сесії УПІ скликання Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 1611 від 04.11.2021 про відмову гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Циплі у селі Черемошня Золочівського району Львівської області, кадастровий номер :02:006:0002;

зобов`язати Золочівську міську раду Золочівського району Львівської області затвердити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою ур. Циплі с. Черемошня Золочівського району Львівської області, площею 2,0000га кадастровий номер :02:006:0002, розробник ФОП ОСОБА_3 для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норма статті 118 Земельного кодексу України не містить. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту. Позивачі зазначають, що проекти землеустрою пройшли перевірку на їх відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів на етапі погодження органами Держгеокадастру, отримали позитивні висновки про відповідність вимогам законодавства. На підставі погоджених у встановленому порядку проектів землеустрою сформовані земельні ділянки зареєстровано в Державному земельному кадастрі, їм присвоєно кадастрові номери :02:006:0002 та :02:006:0003. Вказані факти встановлено рішеннями судів у справах № 380/436/20 та № 380/437/20. Позивачі вважають, що наведені у спірних рішеннях міської ради підстави відмови не узгоджуються із приписами ст.ст. 118, 186, 186 ЗКУ, які діяли на час виникнення спірних правовідносин. Відмова відповідача у затвердженні проектів землеустрою не містить жодних посилань на вимоги законів України. Позивачі також вважають безпідставною відмову відповідача з посиланням на протокол зборів громадян села власників паїв, оскільки власники земельних часток (паїв) не є розпорядниками земель державної чи комунальної власності, їх повноваження поширюються виключно на належні їм земельні частки (паї). На стадії розгляду Білокамінською сільською радою заяв про надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, погодження меж земельних ділянок сільська рада жодного разу не посилалась на протокол зборів громадян села Черемошня (власників земельних часток (паїв)) від 22.03.2009 як підставу відмови у наданні дозволу, погодженні меж. Відтак вважають, що наведена у спірних рішеннях підстава відмови у затвердженні проектів землеустрою є незаконною, носить формальний характер, оскільки чинним законодавством не визначено такого статусу земельної ділянки, як можливе (в перспективі) її відведення іншій особі.

Щодо вимог про зобов`язання Золочівську міську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то позивачі вважають, що у спірних правовідносинах для прийняття Золочівською міською радою рішення в користь позивачів виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права органу місцевого самоврядування діяти на власний розсуд. Тому належним способом захисту прав позивачів є зобов`язання Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області затвердити проекти землеустрою для передачі земельних ділянок у власність.

Ухвалою суду від 09.05.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 24.06.2022 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.07.2022.

25.07.2022 підготовче засідання відкладено до 15.08.2022 за клопотанням відповідача через неможливість забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання з поважних причин.

15.08.2022 підготовче засідання відкладено до 07.09.2022 за клопотанням відповідача через неможливість забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання з поважних причин та продовжено строк підготовчого провадження за заявою представника позивача.

На адресу суду 06.09.2022 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому просив суд долучити до матеріалів справи копії відповідей Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області за результатами розгляду заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про погодження меж земельних ділянок для ведення ОСГ в с. Черемошня, урочище «Циплі» згідно проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які у сукупності із іншими доказами, на думку позивачів, підтверджують доводи про те, що на стадії розгляду Білокамінською сільською радою заяв про надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, погодження меж земельних ділянок сільська рада жодного разу не посилалась на протокол зборів громадян села Черемошня (власників земельних часток (паїв) від 22.03.2009 як підставу відмови у наданні дозволу, погодженні меж.

Відповідач 06.09.2022 подав до суду відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 ЗК України. Водночас, для передачі земельної ділянки у власність особи суб`єкт владних повноважень перевіряє підставу набуття права та порядок. Відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваних рішень Золочівською міською радою було враховано рішення зборів жителів с. Черемошня Золочівського району Львівської області від 22.03.2009. На даних зборах власники земельних паїв, через які запроектовано будівництво дороги «Черемошня Ушня» надали добровільну згоду на вилученая у них часток земельних паїв за умови надання їм рівнозначних часток земельних паїв із земель резервного фонду і земель запасу, в тому числі і в урочищі Циплі, на яку претендують позивачі. Враховуючи висновки комісії, 04.11.2021 Золочівська міська рада Золочївського району Львівської області прийняла рішення № 1610 та № 1611 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою».

Відповідач звертає увагу суду на те, що ст. 116 Земельного кодексу України встановлено право набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування на земельні ділянки із земель державної та комунальної власності. Одночасно, Земельний кодекс України не покладає на органи місцевого самоврядування обов`язок передачі земель комунальної власності у власність чи користування громадян в місці, визначеному ними.

Щодо позовних вимог позивачів про зобов`язання Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то відповідач вважає, що Закон не передбачає альтернативних способів прийняття рішення органами місцевого самоврядування. Зобов`язавши Золочівську міську раду затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність суд перебере на себе повноваження, покладені Законом на органи місцевого самоврядування. Одночасно, буде незрозуміло, яким чином можна буде виконати таке судове рішення, оскільки в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» відсутній механізм (процедура) прийняття органами місцевого самоврядування рішення на підставі рішення суду.

Відповідач також зазначає, що позивачами повторно були подані заяви 10.01.2022 про розгляд спірних питань (в подальшому такі були відкликані позивачами), за результатами розгляду яких позивачів було повідомлено про відтермінування розгляду звернень щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства до часу вирішення питання щодо будівництва дороги загального користування «Черемошня - Ушня». Відповідач зазначає, що таке рішення прийнято з метою взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій під час створення та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури на території Золочівської міської територіальної громади, а саме враховуючи суспільну потребу вилучення частини земель громадян для суспільних потреб будівництва дороги загального користування «Черемошня - Ушня» та подальшої заміни вилучених земельних ділянок іншими рівноцінними земельними ділянками на території урочищ Каміння та Циплі с. Черемошня Золочівського району Львівської області, що було погоджено на зборах власників паїв 22.03.2009. Відтак вважає позов до міської ради про затвердження проетку землеустрою також передчасним.

07.09.2022 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 05.10.2022.

05.10.2022 суд відклав розгляд справи до 19.10.2022.

19.10.2022 розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою представника позивача та його клопотанням про неможливість бути присутнім у судовому засіданні з поважних причин.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позо;вні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З0 жовтня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (подружжя) звернулись до Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області з заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в урочищі «Циплі» с. Черемошня орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства кожному, проте, рішеннями від 16.12.2015 № 30 та № 31 їм було відмовлено у наданні такого дозволу, оскільки заявники не зареєстровані та не проживають на території сільської ради з посиланням на Положення про надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства на території Білокамінської сільської ради Золочівського району», затв. рішенням Білокамінської сільської ради № 24 від 16.12.2015.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року по справі № 445/620/16-ц позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Білокамінської сільської ради № 24 від 16.12.2015 «Про затвердження Положення про надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства на території Білокамінської сільської ради Золочівського району» у частині затвердження абзацу 4 пункту 1.1 «Надання земельних ділянок для ОЖБ та ОСГ здійснюється тільки громадянам, які постійно зареєстровані та проживають у населених пунктах сільської ради». Визнано протиправними і скасовано рішення Білокамінської сільської ради від 16.12.2015 № 30 та № 31, зобов`язано Білокамінську сільську раду розглянути заяви позивачів щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

На виконання вказаного судового рішення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повторно звернулися із заявами до Білокамінської сільської ради, рішеннями якої від 06.04.2017 № 298 та № 299 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки вказані землі відносяться до земель загального користування згідно рішення сільської ради № 67 від 02.10.2003 «Про інвентаризацію (уточнення) земель сільськогосподарських угідь». Вважаючи таку відмову невмотивованою та незаконною, оскільки згідно довідки відділу Держгеокадастру у Золочівському районі від 26.04.2017 вказана земельна ділянка в урочищі «Циплі» відноситься до земель сільськогосподарського призначення, угіддя-сіножаті, позивачі скористалися своїм правом, передбаченим ч. 7 ст. 118 ЗК України та замовили виготовлення проекту землеустрою без надання дозволу сільською радою, про що письмово повідомили сільську раду, додавши до письмового повідомлення договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року по справі № 813/2184/18 задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , визнано протиправним та скасовано рішення Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області № 67 від 02.10.2003 «Про інвентаризацію (уточнення) земель сільськогосподарських угідь» в частині віднесення 8,8 га в урочищі «Циплі» до земель загального користування.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28 травня 2019 року по справі № 445/1444/17 частково задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Визнано протиправним і скасовано рішення Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області № 298 від 06.04.2017 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ». Визнано протиправним і скасовано рішення Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області № 299 від 06.04.2017 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ».

У справі № 445/1444/17 судом встановлено, що із наявних у матеріалах справи заяв від 16.05.2017 вбачається, що позивачі повідомили Білокамінську сільську раду про те, що вони замовили виготовлення проектів землеустрою, відтак вони діяли у спосіб передбачений ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Проекти землеустрою виготовлено сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_3 .

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою: ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області пройшов погодження ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, про що складено висновок від 22.07.2019 № 6203/82-19; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 погоджено ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, про що складено висновок від 25.06.2019 № 5736/82-19. За результатами аналізу проектів землеустрою на відповідність земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам встановлено, що такі відповідають вимогам земельного законодавства та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Складовою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є акт погодження меж земельної ділянки суміжними власниками (землекористувачами) та акт приймання - передачі межових знаків на зберігання, у підписанні яких посадові особи Білокамінської сільської ради відмовились.

Відсутність підпису представника Білокамінської сільської ради в актах встановлення і узгодження меж земельних ділянок стало причиною відмови державного кадастрового реєстратора у державній реєстрації земельних ділянок, яка була оскаржена до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року по справі № 380/437/20 задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправним і скасовано рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер Марії Зіновіївни № РВ- 019 від 22 липня 2019 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру: зобов`язано Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Зьобер М.З. провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області. Земельна ділянка площею 2,000 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 30.09.2020, присвоєно кадастровий номер :02:006:0002.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі № 380/436/20 задоволено позов ОСОБА_2 , визнано протиправним і скасовано рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Карнидал Ольги Йосипівни від 09 грудня 2019 року № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру: зобов`язано Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Карнидал О.Й. провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в ур. «Циплі» с. Черемошня Золочівського району Львівської області. Земельна ділянка площею 2,000 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 08.12.2020, присвоєно кадастровий номер :02:006:0003.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р від 12.06.2020, постанови Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 та за результатами місцевих виборів об`єднаних територіальних громад, які відбулися 25.10.2020, набуття повноважень Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області обраною об`єднаною територіальною громадою, Білокамінська сільська рада Золочівського району Львівської області реорганізована шляхом приєднання до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області.

Згідно п. 6 розділу У «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( із змінами внесеними Законом України № 1009-ІХ від 17 листопада 2020 року) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України, припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади; сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту.

03.02.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , від імені яких на підставі довіреності діяв ОСОБА_5 , звернулись до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, яка є правонаступником Білокамінської сільської ради, з заявами про затвердження проектів землеустрою.

За результатами розгляду заяв від 03 лютого 2021 року про затвердження проектів землеустрою Золочівська міська рада Золочівського району Львівської області прийняла рішення № 1610 та № 1611 від 04 листопада 2021 року про відмову у їх затвердженні.

Підставою прийняття такого рішення був протокол зборів громадян села Черемошня (власників земельних часток (паїв)), через які проведено будівництво автодороги «Черемошня-Ушня» від 22.03.2009 щодо згоди на вилучення у них частини їхніх земельних ділянок та заміну на рівноцінні земельні ділянки та відсутність вільних земельних ділянок для надання взамін відчужених громадянам села Черемошня (власників земельних часток (паїв)), через які проведено будівництво автодороги «Черемошня-Ушня», а також висновок постійної депутатської комісії Золочівської міської ради з земельних питань, екології, містобудування, архітектури та охорони історичного міста 02.11.2021, затверджений протоколом № 27.

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивачі звернулися з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з ч.1 ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі ст.146 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із ст.25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пунктів а та б ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до пункту б ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

При цьому, згідно пункту б частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 806/5106/15.

Судом встановлено, що у даній справі проекти землеустрою розроблено позивачами без надання дозволу органом місцевого самоврядування і рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 28 травня 2019 року у справі № 445/1444/17 встановлено, що вони діяли у спосіб передбачений ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Так, частиною шостою статті 186 ЗК України визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Положеннями частини вісімнадцятої статті 186 ЗК України встановлено, що кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.

Відповідно до частини першої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (частина четверта статті 186-1 ЗК України).

При цьому частиною п`ятою статті 186-1 ЗК України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи (частина шоста статті 186-1 ЗК України).

При цьому, за правилами частини сьомої статті 186-1 ЗК України кожен орган, зазначений у частинах першій - третій цієї статті здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність рішення про затвердження погодженого проекту землеустрою або рішення про відмову у переданні земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Зміст вищенаведених норм ЗК України свідчить, що підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише непогодження проекту землеустрою в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норма статті 118 Земельного кодексу України не містить. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права неодноразово викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 27.01.2021 у справі № 560/1334/19, від 01.02.2021 у справі №560/1282/19, від 16.09.2021 у справі № 260/18/19, від 10.06.2021 у справі № 240/4964/18, від 07.04.2021 у справі №540/2813/19, від 10.03.2021 у справі № 240/82/19, від 04.03.2021 у справі № П/811/968/18, від 15.06.2021 у справі № 818/1905/17, від 29.11.2021 у справі № 480/1910/19, від 13.09.2022 у справі № 369/2390/18.

Як встановлено судом, оспорюваними у цій справі рішеннями позивачам було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з мотивів відсутності вільних земельних ділянок для надання взамін відчужених громадянам села Черемошня (власників земельних часток (паїв)), оскільки згідно протоколу зборів громадян села Черемошня (власників земельних часток (паїв)), через які проведено будівництво автодороги «Черемошня-Ушня» від 22.03.2009 надано згоду на вилучення у них частини їхніх земельних ділянок та заміну на рівноцінні земельні ділянки. Тобто, з підстави, яка не передбачена ЗК України, у зв`язку із чим суд не може визнати ці рішення такими, що відповідають критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, зокрема, підставності, обґрунтованості та пропорційності.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішень ХУ сесії УІІІ скликання Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 1610 від 04.11.2021 про відмову гр. ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Циплі у селі Черемошня Золочівського району Львівської області, кадастровий номер :02:006:0003 та № 1611 від 04.11.2021 про відмову гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Циплі у селі Черемошня Золочівського району Львівської області, кадастровий номер :02:006:0002, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачів про зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу належного урядування, який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії, п. 120, Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, п. 72, від 08.04.2008, і Москаль проти Польщі, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, п. 74, від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Вирішення питань щодо затвердження проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати на себе функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його невідкладно приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Суд зазначає, що вищезазначені положення норм Земельного кодексу України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні надають відповідачу повноваження на вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язують прийняти рішення, а також визначають підстави, з яких може бути прийняте рішення про відмову. Згідно з п.34 ч.1 ст. 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені положення п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні надають відповідачу повноваження на вирішення питання регулювання земельних відносин (в даному випадку затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) виключно на пленарних засіданнях сесії сільської ради та зобов`язують прийняти рішення.

Щодо ефективності обраного судом способу захисту Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для затвердження проекту землеустрою.

Суд наголошує на тому, що правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес. При цьому, питання розпорядження землями сільськогосподарського призначення має значний суспільний інтерес, оскільки інтенсивне та/або неефективне сільськогосподарське використання таких земель може призвести до виснаження значної частини найбільш родючих земель особливої цінності та збільшити негативний вплив на навколишнє природне середовище.

При вирішенні суспільно значимого питання про передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у приватну власність (користування) дотримання процедури та поетапності процесу безоплатної передачі таких земельних ділянок у приватну власність (користування) є важливим для досягнення справедливої рівноваги та дотримання балансу між суспільним та приватними інтересами, оскільки санкціонування неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, зокрема земель сільськогосподарського призначення, до яких належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) суперечать загальним інтересам.

Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд у постанові від 22.09.2022 у справі № 240/8903/19.

Суд враховує, що у Закон України "Про землеустрій", Земельний кодекс України внесено зміни, а частину 8 статті 118 та статтю 186-1 ЗК України виключено на підставі Закону №1423-ІХ від 28.04.2021.

Частиною 8 статті 186 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

При цьому, положеннями ч. 10 ст. 186 ЗК України визначено, що висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

Суд також враховує, що позивачами повторно були подані заяви 10.01.2022 про розгляд спірних питань, за результатами розгляду яких позивачів було повідомлено про відтермінування розгляду звернень щодо затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства до часу вирішення питання щодо будівництва дороги загального користування «Черемошня - Ушня». Таке рішення прийнято з метою взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій під час створення та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури на території Золочівської міської територіальної громади, а саме враховуючи суспільну потребу вилучення частини земель громадян для суспільних потреб будівництва дороги загального користування «Черемошня - Ушня» та подальшої заміни вилучених земельних ділянок іншими рівноцінними земельними ділянками на території урочищ Каміння та Циплі с. Черемошня Золочівського району Львівської області, що було погоджено на зборах власників паїв 22.03.2009.

Таким чином, у цій справі відсутні підстави для зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, оскільки обставинами справи не підтверджено, що відповідачем здійснена повна перевірка наявності чи відсутності підстав для затвердження проекту землеустрою. При цьому, суд зазначає, що при прийнятті рішення відповідач не вправі відмовляти позивачам у затвердженні проекту землеустрою з тих підстав, які не знайшли свого підтвердження при оцінці судом у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №806/2540/17.

Надаючи оцінку вимогам позивачів про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, суд вважає, що її задоволення призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки відповідач має обов`язок перевірити комплектність поданих позивачем документів та їх відповідність вимогам ст.118 Земельного кодексу України.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, за загальним правилом, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Водночас, зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13 січня 2022 року у справі № 200/13539/19-а та від 17 лютого 2022 року у справі №560/1651/20.

Водночас потрібно враховувати, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, Розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2002 р., N 3 - 4, ст. 27) доповнено пунктами 27 і 28 такого змісту: "27. Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється;".

З цих підстав суд дійшов висновку, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення з врахуванням наданої судом правової оцінки та вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану".

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачі сплатили судовий збір за вказаним позовом у сумі по 992,40 грн., що підтверджено квитанціями про сплату, який підлягає стягненню на їх користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Щодо понесення судових витрат на правничу допомогу, то вказане питання буде вирішуватися після подання доказів відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295-297, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області (місцезнаходження: 80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, 22 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ХУ сесії УІІІ скликання Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 1610 від 04.11.2021 про відмову гр. ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Циплі у селі Черемошня Золочівського району Львівської області, кадастровий номер :02:006:0003.

Зобов`язати Золочівську міську раду Золочівського району Львівської області (місцезнаходження: 80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, 22 ) повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 ) про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою ур. Циплі с. Черемошня Золочівського району Львівської області, площею 2,0000 га кадастровий номер :02:006:0003, розробник ФОП ОСОБА_3 для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та прийняти рішення з врахуванням наданої судом правової оцінки та вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану".

Визнати протиправним та скасувати рішення ХУ сесії УПІ скликання Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 1611 від 04.11.2021 про відмову гр. ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Циплі у селі Черемошня Золочівського району Львівської області, кадастровий номер :02:006:0002;

Зобов`язати Золочівську міську раду Золочівського району Львівської області (місцезнаходження: 80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, 22 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (згідно з КВЦПЗ - А.01.03) за адресою ур. Циплі с. Черемошня Золочівського району Львівської області, площею 2,0000га кадастровий номер :02:006:0002, розробник ФОП ОСОБА_3 для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 та прийняти рішення з врахуванням наданої судом правової оцінки та вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області (місцезнаходження: 80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, 22 ) за рахунок її бюджетних асигнувань 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп сплаченого судового збору на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Стягнути з Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області (місцезнаходження: 80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, 22 ) за рахунок її бюджетних асигнувань 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.11.2022.

Суддя Чаплик І.Д.