Справа № 120/19875/21-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2022-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/19875/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

17 листопада 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якому просила:

-визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника з 16.07.2019 в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , згідно довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 № 05-27/60/2019 без обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника з 16.07.2019 в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , згідно довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 № 05-27/60/2019 без обмеження її максимальним розміром.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року позов задоволено:

-визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області від 02.09.2021 щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника з 16.07.2019 в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , згідно довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 за № 05-27/60/2019, без обмеження її максимального розміру;

-зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника з 16.07.2019 в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 за № 05-27/60/2019, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням вже виплаченої пенсії.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

06.10.2022 від позивача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказала на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просила відмовити у її задоволенні.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №120/1450/21-а зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області з 16.07.2019 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , розрахованого на підставі довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 за №05-27/60/2019, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії. При цьому, ОСОБА_1 відмовлено в частині перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, з огляду на передчасність такої позовної вимоги.

На виконання вказаного судового рішення проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника, обчислену в розмірі 50% щомісячного грошового утримання судді у відставці померлого годувальника ОСОБА_2 на підставі довідки Апеляційного суду від 12.03.2019 за №05-27/60/2019 з 16.07.2019, однак максимальний розмір пенсії обмежено з 16.07.2019-15640,00 грн, з 01.12.2019-16380,00 грн, з 01.07.2020-17120,00 грн, з 01.12.2020-17690,00 грн, з 01.07.2021-18540,00 грн

17.08.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії без обмеження максимального розміру.

Листом за №9791-9482/П-02/8-0200/21 від 02.09.2021 відповідач відмовив у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимального розміру, оскільки визначення максимального розміру пенсії регулюється ст.2 Закону №3668, яка є на даний час чинною та не визнана такою, що не відповідає Конституції України.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закон №1058-IV пенсія-щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним із видів пенсійних виплат.

Частиною 1 статті 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV унормовано, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Іншого порядку призначення пенсії по втраті годувальника, аніж визначений частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV, чинне законодавство України не містить, про що вірно зазначає відповідач.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016, рішення від 20 березня 2002 року у справі № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 у справі №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року у справі № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року у справі № 3-рп/2013).

У рішенні від 08 червня 2016 року у справі № 4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відтак, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначення такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Слід зазначити, що Верховний Суд вже розглядав справи №667/1568/16, №592/7939/16-а, №635/4299/17 та №318/2128/15-а з подібними правовідносинами та, відповідно, у постановах від 11.07.2019, 15.01.2020, 28.04.2020 та 19.03.2021 дійшов висновку, що "виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді".

Розглядаючи справу №440/7341/20 Верховний Суд мав намір відступити від зазначеного правового висновку.

Проте, постановою Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №440/7341/20 (прийнята у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду) підтримано зазначений правовий висновок.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 667/1568/16, від 15 січня 2020 року у справі № 592/7939/16-а та від 28 квітня 2020 року у справі № 635/4299/17, від 20 квітня 2022 року у справі №380/7531/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 140/15795/20.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова ГУ ПФУ у Вінницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 16.07.2019 в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , згідно довідки Апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 № 05-27/60/2019 без обмеження її максимальним розміром, є правомірною.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.